ГРАЖДАНСКИ СЪВЕТ 
КЪМ ВИСШИЯ СЪДЕБЕН СЪВЕТ

П Р О Т О К О Л   №5
от заседание на Гражданския съвет към ВСС,
проведено на 10.05.2013 г. при следния дневен ред 

Точка 1: Обсъждане на правилата за командироване на магистрати. 
Приложения:
- Проект на Правила за командироване на съдии, прокурори и следователи;
- Становище от Сдружение „Център на НПО в Разград”                        (от 25.04.2013 г.);
Точка 2: Обсъждане на формуляр за декларация за имотното състояние и произхода на средствата за придобиване на имущество на кандидати за административни ръководители в органите на съдебната власт. 
Приложения: 
- Декларация за имотното състояние и произхода на средствата за придобиване на имуществото;
- Становище от Сдружение „Център на НПО в Разград”                       (от 25.04.2013 г.);
- Становище на БИПИ във връзка с обсъждане на декларацията за имотното състояние и произхода на средствата;

Заседанието беше открито в 10,10 ч. и на него присъстват представители на 12 (дванадесет) от общо 17 (седемнадесет) организации, членуващи в Гражданския съвет към ВСС, както и 3 (трима) членове на ВСС (Приложение №1 към протокола).
 ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Добър ден, колеги. 
Ако ми разрешите, ще кажа няколко думи по повод на организацията на работата ни. 
Първо, струва ми се, че не постигаме това, което желаем – една добра комуникация с Висшия съдебен съвет в смисъл, че се събираме, обсъждаме, пишем протоколи, записваме, изпращаме и какво се случва после, поне за мен е тайна все още. Това е въпрос, който според мен трябва да се реши по някакъв подходящ начин. 
Второ, по повод на нашата документация. Ние хубаво си приказваме и обсъждаме, обаче имам впечатлението, че има една опасност като поработим още известно време, след това като се разпуснем, от нас никаква следа да не остане. В смисъл, че нищо полезно не се случва като записване от всичко това, което сме обсъдили. Поради това мисля, че и по този въпрос трябва да вземем някакво решение, че по някакъв начин това, което правим, да го обличаме, макар и минимално, предвид на рестрикциите, които има тук по отношение на материалите, в писмена форма, да го обобщаваме, за да може на всички после да ни бъде полезно. 
Това исках да споделя с вас, даже ако е необходимо да определим една работна група от трима човека, която да изясни тези въпроси, така че по-нататък да не са проблем в работата ни. 
Предлагам да преминем към дневния ред. Получили сте го всички. Днес ще разглеждаме двете точки, които отложихме от предходното ни заседание. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Аз също искам да кажа няколко думи. 
Бързо навлязохме с констатацията, че не работим добре със Съвета. Много ми се иска да поговорим кое от обсъжданото и казаното тук не стига до съвета и поради какви причини. Съжалявам, че миналия път не можах да присъствам. 
Две са основните точки за днес. Много се надявам да бъдем бързи и оперативни по дневния ред. Това са важни точки, а дали ще може да ги сработим пред Висшия съдебен съвет, показателно е, че от 26 април заседанието на Гражданския съвет е насрочено точно 3 дни след празниците. Това са две точки, които пряко влияят върху работата на Висшия съдебен съвет. 
Едната е чисто документална, административна, тя е свързана с формуляра и много се надявам да сте получили от БИПИ предложението за промени по декларацията. 
Вторият въпрос е да обсъдим правилата за командироване на магистрати. 
Смятам, че е добре да започнем с обсъждане на точките, ако нямате предложения по дневния ред. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: По дневния ред имам предложение. 
То е да включим трета точка, която да бъде съобщения или дискусия, защото така или иначе, г-н Герджиков предложи, а вие също го подкрепихте. Освен това аз също бих искал да направя предложение и е хубаво да има винаги една такава точка, в която примерно да влизат спешни неща, които са възникнали от текущата ни работа. Предлагам да се обсъди това и да го гласуваме. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: В раздел V, т. 5 от правилата ни е записано, че „изменения в предварително обявения дневен ред не се допускат”. Занапред може да се помисли да се включва такава точка „Разни”, но да не заобикаляме собствените си правила.
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Мога ли да направя предложение да променим правилата в момента и предлагам да го поставите на гласуване. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Как звучи самото предложение? 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Ще го направя. Предложението е, че предложения по дневния ред могат да се правят и в началото на самото заседание. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Тоест, искате да направите предложение по дневния ред. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Правя предложение по правилата и изменението им. Вие го поставете на гласуване. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Очевидно предложението е раздел V от правилата да се промени, като да могат да се включват извънредни точки в дневния ред по предложение на член на Гражданския съвет. 
НИКОЛАЙ РУНЕВСКИ: Искам да кажа, че това е неформален дневен ред, колкото да има организация на дискусията, но дали ще се изменя нещо или ще се добавя като точка в дневния ред, мисля, че няма никакъв проблем. Мнозинството на масата е съгласно да го направим, не виждам пречка. 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Може ли да взема отношение по повод на предложението за правилника. 
Въпросът за дневния ред беше обсъждан когато се готвеха правилата за работа на Гражданския съвет и идеята, която остана и залегна в правилата да не се предвиждат възможност за промяна на дневния ред, беше именно да се даде възможност на всички от членовете да бъдат запознати предварително с него и предвид отворения формат всеки да прецени дали има някакъв интерес да участва в дискусията или не. Ако, разбира се, участниците в Гражданския съвет считат, че трябва да настъпи някаква промяна в правилника, няма пречка тя да бъде подложена на обсъждане. Но при това положение аз считам, че ако самото предложение бъде направено днес, трябва да бъде доведено до знанието на всички тези, които участват в Гражданския съвет, и да бъде обсъдено и гласувано в присъствието на всички, които са проявили интерес на следващо заседание на Гражданския съвет. В противен случай ние ще заобиколим точно тази идея на правилата и ще гласуваме промяна в правилата без всички да са уведомени за това, че има такова искане с мотивите и съответно с аргументите за него. 
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: Напълно съм съгласен с изразеното становище, защото това бяха идеите, когато се приемаха правилата за работа на Гражданския съвет. Има известна опасност да се разводни материята или да се включат в последния момент точки, с които не са запознати членовете на този съвет. А иначе мисля, че няма никакъв проблем за конкретното събиране да се включи някаква точка, която да се подложи на гласуване, ако преценим, че е толкова важна и тук присъстващите искаме да я обсъждаме. Но за промяна на правилата трябва да подходим малко по-балансирано и да чуем мнението на всички от Гражданския съвет. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Това, което г-жа Ковачева каза, е в основата на правилата, които изработихме. В Гражданския съвет участват както професионални, така и неправителствени организации. За да дойде и да заяви представител на една такава организация мнението си, той действа като представител на тази организация, с мнението си той ангажира тази организация, т.е. ние работим при споделяне на отговорност. Как сега да поставим за разглеждане въпроси, които не са доведени до знанието на останалите членове на Гражданския съвет, които са преценили, че днешните две точки не ги засягат пряко. Така че аз смятам, че си заслужава да се помисли в тази насока, но не днес. 
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ: Нека да обсъдим сериозните теми, които вече отложихме веднъж, да минем по същество. Предложението на г-н Милков си заслужава да бъде обмислено, но следващия път. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Предлагам да постъпим така. 
Да не взимаме прибързани решения, нека направим една работна група, ако трябва от трима човека, и т. 1 ще предложим на следващото ни събиране да бъде: обсъждане на предложения за промяна на правилата. 
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ: То е ясно предложението, няма нужда от работна група. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Нека тогава да се формулира. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Процедурата е ясна, формулира се някакво искане с молба за включване в дневния ред, изпраща се, ние от наша страна го разпращаме до всички членове на Гражданския съвет, и двамата съпредседатели го вкарват в дневния ред като точка за обсъждане. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Мога ли да направя коментар. Понеже вече съм правил подобен опит за предложение, двамата съпредседатели не включиха моето предложение и те много добре знаят кое. Така че всичко отново е във вашите ръце, което аз не подкрепям. Правил съм предложения, които двамата съпредседатели не са включвали. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Имате предвид предложението за проверките в съдилищата за прилагането на случайния принцип при разпределение на дела, направено от Вас. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Аз съм предлагал точка за дневния ред, която вие не сте включили. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Коя е тази точка. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: За случайното разпределение. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: То течеше като проверка, но ние можем да го включим, какъв е проблемът. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Госпожа Желявска ме подкрепи, но не беше включено. Вие двамата решихте да не го включвате. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: На миналото заседание г-жа Маринова постави този въпрос защо не е включена тази точка и аз мисля, че подробно отговорихме, че с г-н Иванов сме го обсъдили, че това е една проверка, която тече в момента. Ние какво становище ще изказваме по нещо, което е в движение. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Защо вие двамата решавате? 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Защото така е по правилата. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Щом е така, правете си дневния ред, няма да ви давам никакви предложения. Управлявайте си. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Аз се радвам, че ги казвате тези неща, стига и тонът да се свали, глаголната температура ще я свалим и аз ви предлагам да преминем към тези две точки, които сега са в дневния ред и са изключително важни. Има колеги, които по 4 години са командировани в горни съдилища. Ако смятате, че не са важни, значи не присъствате на заседанието. Ако са ви важни, присъствате на заседанието и казвате какво ви интересува. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Аз напълно споделям това, което каза г-жа Ковачева, че не е редно да променяме правила без предварително всички да са уведомени и да са тук. Предлагам ви да гласуваме дали да включим това обсъждане в следващия дневен ред още отсега и да преминем към точките за днес. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Има предложение в дневния ред за следващото заседание да бъде включена точка, която засяга обсъждане на промяна на Правилата за действие на Гражданския съвет, в раздел V, т. 5, в която да се включи възможност за обсъждане на теми, които не са включени в дневния ред. 
Колеги, който е съгласен с направеното предложение, моля да гласува. 
„За” – 9, „Против” – 2, „Въздържали се” – няма. 
Предложението се приема. 
Преминаваме към т. 1 от дневния ред.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Имам един въпрос. 
В този акт на Гражданския съвет, този, който сме приели, пише, че е приет на заседанието, което е проведено на 26 април 2013 г., но никъде не пише кои са организациите, които са го приели, които са присъствали на това заседание и трябва да се търси акта, да се чете акта, да се търси протокола от заседанието, за да се види кои организации са участвали. Казвам го лично, не съм го обсъждала с никой, защото сега го видях. Подписано е само от председател и пише как са приети решенията, но не пише кои са организациите, които са участвали във взимане на това решение. Аз не казвам да пише кой е гласувал за и кой против, но да се разбира кои организации са участвали.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Актът е свързан с протокола от заседанието, а към протокола има приложение №1 - списък на организациите, които са присъствали. Проблемът е в това, че актът предхождаше самия протокол. Нормалният ред е първо протокола да се публикува, към него е приложен и присъствения списък на организациите, които са участвали, към него е и актът. На практика трите документа вървят заедно. 
Преминаваме към т. 1 от дневния ред – правила за командироване на магистрати. 
Има приложения по тази точка, които сте получили - проект за правила за командироване на съдии, прокурори и следователи. 
Допълнително постъпи и становище от сдружение „Център на НПО - Разград”, което беше изпратено за предишното заседание. Становището засяга и трите точки от дневния ред на предходното заседание, включено е и към настоящото. 
По тази точка от дневния ред изказвания има ли?
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Това, което мога да кажа за предложения ви проект за командироване на магистрати, е, че сигурно ви е направило впечатление, че съдържанието му е доста пестеливо. Пестеливо е по две причини. 
Първо, командироването като институт е изцяло в дискрецията на административните ръководители, така че тези правила имат само препоръчителен характер. 
Второ, което е следствие от първото, именно с оглед този препоръчителен характер, решихме да представим на вниманието на магистратурата и на Гражданския съвет в този вариант правилата, за да чуем предложенията на тези, които са се сблъсквали по някаква причина с този институт, тези, които имат лични впечатления, имат идеи по отношение на тези правила и едва тогава да бъдат отново обсъдени в Правната комисия, за да може да се включат тези предложения и да се постигне баланс, от една страна, между дискрецията на административните ръководители и, от друга страна, между ролята на Висшия съдебен съвет като кадрови орган, който все пак трябва да задава критериите и посоката, по която да се развива кариерното развитие на магистратите. Това е причината да са в този вид правилата, така че както ние от Съвета, които днес сме тук с вас, така и членовете на правната комисия, сме отворени да чуем вашите предложения и идеи, за да ги обсъдим. Следващият вариант на правилата отново ще бъде предложен на вашето внимание, така че сега ви слушаме. 
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ: Само да допълня, че една част от правилата, които се отнасят до регистъра за командированите съдии и прокурори вече е частично изпълнен, такъв електронен регистър се води и е достъпен от интернет страницата на Висшия съдебен съвет в рубриката „Регистри”. Този регистър за съжаление не е съвсем пълен, доколкото самите административни ръководители невинаги изпращат мотивираните си заповеди. Всичко, което се получава тук в Съвета относно командироване на съдии и прокурори, се качва в този регистър и може да бъде видяно. Вече наша грижа е това да става колкото се може по-пълно и своевременно. 
Другото, което си мисля, че е важно, всички от вас в тази насока са разсъждавали за това, че правилата, така или иначе, са ограничени дотолкова, доколкото ЗСВ, чл. 227 слага някакви рамки, от които не може да се избяга. Но аз си мисля, че основното на тези правила, за което и вие ще имате становище, е да формулираме някакви критерии, които да съблюдават административните ръководители, мотивирайки заповедите си за командироване, тъй като в момента, въпреки че законът ги задължава да мотивират заповедите си, очевидно това не се изпълнява винаги. Въпросът е да можем да формулираме и да залегнат в правилата някакви общовалидни и ясни критерии, които административните ръководители да спазват. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Уважаеми колеги, изцяло подкрепям становището, което сме дали на 25.04.2013 г. 
Основните неща, които смятам, че е важно да отбележа, е, първо, да поздравим Висшия съдебен съвет, че за първи път се опитва да реши дори по този пестелив начин един много важен въпрос, който засяга в момента около 300 човека по неофициална информация, при положение, че регистърът ви не е актуален, т.е. не можем да се позоваваме на него, поради което ще се позоваваме на медийните публикации. 300 човека са командировани, а има толкова свободни места, което означава, че в момента с командироването основният въпрос измества назначаването чрез конкурси. 
Вторият сериозен въпрос, който трябва да се реши с тези правила е какво става със сроковете на командироване. Може би целта на тези обсъждания е да ангажираме хората, от които зависи промяната в закона, и да се опитаме да имаме някаква стратегия, ако искаме този въпрос да бъде решен. Примерно да се търсят съсловните, професионалните организации, заедно с гражданите да работим, за да не се злоупотребява. Аз съм го написал по най-общ начин, че има злоупотреба с този принцип на командироването, и, разбира се, това което може би трябва да се направи е Висшият съдебен съвет да въведе критерии, по които да става командироването. Трябва да се потърси балансът между хуманните мотиви, когато примерно се събират семейни двойки, и балансът на очакванията от обществото. Какво решаваме с този институт – дали решаваме спешно проблеми на системата, или решаваме спешните проблеми на семейството. Защото в момента голяма част от командированите са семейни двойки. Това са направили и няма какво да го крием, в смисъл това е действителността, ние сме го проверили и ако проверите сайта на един съд, който е много близък до София, който е единственият, обявил имената на съдиите, ще видите, че от шестима съдии, трима са командировани на друго място и на тяхно място са командировани други. 
ДОЙЧИН БЛАГОЕВ: Това вече е недопустимо. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Не, допустимо е, законът не го забранява, аз ви казвам какви парадокси има. И този съд е в Ботевград, който е перла в короната със сградата си. Това, което само бих дал като препоръка, няма да ви чета цялото становище, тъй като всички сте го получили, ние сме направили анализ и бих предложил на Висшия съдебен съвет да събере отново всички предложения, които възникнат тук, не сега да ни представите втори вариант, но примерно в един обозрим срок преди вашата лятна ваканция, т.е. преди м. август, да се събере Гражданския съвет поне още един път - може би през м. юни, , за да може отново вие да разгледате предложенията ни и тогава да ги приемете. Аз правя всъщност формално предложение как да работим оттук-нататък. Аз не знам в правилата има ли условие да давам постоянно писмени предложения, аз сега го правя. Но ако искате, ще ви напиша. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Аз ще ви кажа защо е по-добре писмено. Когато се направи едно писмено предложение, то постъпва през Гражданския съвет в комисията по правни въпроси и там всички членове на Комисията по правни въпроси се запознават с него и всеки един член на комисията по правни въпроси може да дебатира по него и да каже дали се възприема или не. Защото 5-членната комисия може да го приеме, но може и да не го приеме. Оттам нататък зависи по какъв начин това предложение ще бъде отразено като предложение и на Правната комисия, и след това при ново обсъждане ще отиде като окончателно предложение към Висшия съдебен съвет. Така че, кажете предложенията си, те ще се отразят в протокола. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Добре. Предлагам Висшият съдебен съвет да предложи до 10 юни нов вариант на правилата, след като събере предложенията. 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Ние трябва експедитивно да ги приемем. Дали ще стане до 10 юни, най-вероятно и преди 10 юни ще стане, но дайте да работим по правилата, кажете какви идеи имате, какви предложения. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Предлагам да въведете срок на командироване, посочил съм го на страница 3, втори абзац. Един магистрат може да бъде командирован за не повече от 6 месеца в една календарна година, или до 12 месеца (алтернативно). 
Друг вариант е да се посочи максимален срок за командироване 12 или 24 месеца, без право на продължение на командироването или ротация. Защото другият установен порочен подход е на едно място го командироват, връща се за два дни и го командироват на друго място. Мога да ви изброя много примери. 
Следващо предложение - детайлно изброяване на критериите за командироване. 
Друго сериозно положение, което трябва да се обсъди от Висшия съдебен съвет, е да се намери баланса между хуманните причини за командироване и решаването на конкретни проблеми на съдебната система, защото командироване се извършва там, където имат нужда от човек за да им помогне в работа. С командироването се решава спешен проблем на органа на съдебната власт - с недостига на хора. Ще ви дам пример: 
В Районен съд – Варна, в който са 40 съдии, всяка година 5 жени са по майчинство и те няма откъде да вземат командировани, защото нямат съд под тях. Този съд е петия по големина в България. И всъщност там трябва да се намери балансът кой да бъде командирован, и г-жа Якова казва – молила съм всички от нашия апелативен район, но никой не иска да бъде командирован, защото има много работа. Всички искат да са например в Девня. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Смятам, че изготвянето на правила е много добра първа стъпка, защото воденето на регистъра ще доведе до прозрачност в този процес, който създаде огромно напрежение в последните години в цялата система. По този начин и дейността на административните ръководители ще бъде коректирана от Висшия съдебен съвет, тъй като именно негова е ролята, според нас, да задава общите критерии на този процес. Нерядко командироването замества преместването и повишаването. Затова конкретно смятаме, че трябва да се въведат ясни обективни критерии, които да се използват при командироването и процедура за кандидатстване за командироване. Какво имам предвид?
В регистъра да бъдат задължени административните ръководители да обявяват мястото, за което се нуждаят от командирован човек, и срокът, за който се предвижда той да бъде командирован. Това обикновено се случва именно при майчинство, заболяване, командироване в чужбина, като предварително е ясен срокът. 
Напълно споделям становището на г-н Милков, че определеният срок не трябва да бъде продължаван, защото командироването на практика по този начин заобикаля закона и конкурсните процедури. 
След обявяването на мястото в регистъра да имат възможност всички кандидати, които желаят да бъдат командировани на това място, в кратък срок да подадат заявленията си, и тогава административният ръководител, прилагайки обективните критерии, които са заложени в правилата, да мотивира заповедта си защо предпочита единия кандидат пред другия. Ние считаме, че такъв обективен критерии може да бъде, например, кандидатствал на предишен конкурс, но останал в резервите на класирането кандидат. Или пък степента на натовареност на органа, което е предвидено в проекта на правилата, и едва като допълнителен критерий - семейния и социален такъв. Тоест при равни други условия да имат значение семейните и социалните причини за командироване, тъй като те не могат да бъдат без значение. 
Считаме, също така, че в правилата следва да се определи начинът на определяне на магистрат, който да бъде командирован, при липса на желаещи, защото по този начин ще се реши именно този проблем, когато няма желаещи за командироване за най-натоварените съдилища, които имат най-голяма нужда. Законът предвижда в крайна сметка командироване и в обратната посока, т.е. от по-високите нива към по-ниските, което никога не се използва като възможност. 
Също така смятаме, че трябва да се изисква мотивиране на оттеглянето на съгласието за командироване от административния ръководител на магистрата, който е командирован, тъй като при нас сега се получи лавина на оттегляне на съгласия поради опасенията, че ще бъде намален щатния състав на съда. И в момента в Районния съд останахме с много празни съдебни състави и сме в пълна невъзможност да си вършим работата. Само в наказателно отделение имаме 8 свободни места, представете си. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Идеята да се предлага една възможност за командироване от един съдебен район на окръжно и на градско ниво, това ли казахте? Да не се командирова от Варна в София човек или от Козлодуй в София или обратното? 
ТАНЯ МАРИНОВА: Не,	 за това няма пречка, освен това ние не можем да ликвидираме правомощията на административните ръководители, които са предвидени в закона, но след като бъдат предварително обявени, след като се видят кандидатите, дори административните ръководители, т.е. ВКС, апелативен, окръжен, когато става дума за командироване на районно ниво, биха могли да направят съвместно обсъждане, след което да решат откъде точно трябва да се командирова човек, защото е абсолютно възможно да имаме човек, който е най-слабо натоварен в другия край на България. Защо тогава да вземат от Радомир, а в Радомир да командироват от друго място? 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Целта на командироването е за кратък период от време в един съдебен орган да се попълни липса на магистрат, който да свърши един определен обем работа. Ние превърнахме командироването в назначаване. Само като пример ще дам, че председатели на съдилища се командироват за по 3-4 години. Избран за административен ръководител и командирован за 3 или 4 години в друг орган. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Точно така. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Законът не го забранява. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Не го забранява, но къде е логиката обаче? Нали този административен ръководител е печелил доверието на съвета с управленска програма, стратегия, бюджетиране, кадрово обезпечаване и в следващия момент той отива командирован в по-горния съд, да го кажем най-общо. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Точно за да се избегне това, което е абсолютно безсмислено, защото няма логика ние да командироваме от едно място и на следващия ден да търсим командироване на човек за същото това място. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Става ротация – взимаме от едно място да замести този, който е командирован на друго място. 
ДОЙЧИН БЛАГОЕВ: Това трябва да се избегне. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: Съвсем процедурно ми се иска да ви предложа друг стил на работа. 
Всичките тези предложения, които първите представители направиха, са прекрасни, но те пак са общи. Не е ли по-разумно да работим по тези текстове, които комисията предлага, по всеки поотделно и ако имате допълнения в контекста на това, което вие виждате като смисъл. Защото в момента нахвърляте едни общи проблеми, на практика задължавате комисията да почне отново да работи върху това. Тя е съобразила текстовете на закона и е написала някакви примерни препоръки. Някои от нещата, които вие предлагате, са прекрасни, но те са откровено дописване на закона. Те биха могли да се вземат предвид само като едно предложение де леге ференда. Дайте да работим по това, което е налично, да допълните с вашите неща, които считате, че следва да се прибавят към критерии, към условия, към срокове за командироване, към условия за оттегляне на съгласието на административния ръководител, но по текстовете така, както са предложени. Иначе ние до безкрайност можем да слушаме общи предложения, които отново трябва да бъдат вкарани в някакви разпоредби, отново да бъдат предмет на обсъждане и т. н. Ако възприемете, че ще бъде по-лесно, да работим по предложените ни текстове. 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Другият вариант е ако нямате такава готовност, кажете какви са ви общите виждания по правилата и дайте в писмен вид конкретни текстове, за да могат да бъдат обсъдени. И като казвате за критерии, кажете какви критерии. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Аз посочих критерии по-горе. 
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Само да кажа, че ние така работим, всеки от нас изказва мнението на неговата организация и после, ако има формулирани предложения, ние ги гласуваме и които се приемат с мнозинство ги предоставяме на съвета, респективно на комисията. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Ние сме консултативен орган, ние не сме нормотворчески да пишем текстовете. Ако вие очаквате от нас това нещо, дайте да обсъдим отново. Но вие в момента искате от нас становище, ние даваме становище. 
ТАНЯ МАРИНОВА: По принцип обсъждаме нещата текст по текст, но тези са толкова общи, че ми се струва, че след като приехме, че след преработката ще ги обсъдим пак, тогава да ги обсъждаме текст по текст. 
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ: Да, има логика, те споменаха конкретни неща. 
НИКОЛАЙ РУНЕВСКИ: Нашата организация смята принципно този институт на командироването за изключително порочен и единственото борба с тази практика, е да бъде отменен. Ясно е, че това не зависи от Висшия съдебен съвет, но не смятаме, че с някакви мерки от този тип ще се справим с безобразията, които се случват при командироването. 
Според мен на всички е ясно, че генералният проблем с командироването е свързан с порочната система за избор на административни ръководители на съдилищата, което води до порочните практики. Но не мисля, че така ще се справим с този проблем. 
Мога да кажа, че ние подкрепяме г-н Милков и г-жа Маринова. 
ТЕОДОР СЛАВОВ: От името на БИПИ мога да кажа, че подкрепяме становищата, които прозвучаха преди малко. Съвсем накратко ще кажа няколко неща. 
На първо място, институтът на командироването кореспондира пряко с политиката за управление на човешките ресурсите в рамките на съдебната власт. В този смисъл ако Висшият съдебен съвет провежда редовно конкурсите, може би ще се намали използването му. 
Подкрепяме в частност и идеята в критериите да се запише спазването на поредността на класиране и една може би граматически смислова корекция да се въведе в чл. 7, тъй като не става ясно, когато човек го чете за първи път, и трябва да се връща назад. Да се посочи на кой орган натовареността, дали става въпрос за изпращащ, или за приемащ орган. Добре е да се запише, за да стане ясно за хората, които го четат. В чл. 7 да се посочи на чий орган - изпращащ или приемащ, трябва да бъде посочена натовареността в мотивите за командироване. 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Член 5 е за този, който дава съгласие, а чл. 7 е за този, който вече командирова, защото това отива в регистъра и той трябва да каже защо този човек го командироват. Това е редакционна забележка, добре. 
ЙОСИФ ГЕРОН: Нашето становище е, че това твърде продължаващо командироване е порочна практика и затова може би в чл. 3, буква „а”, защото там са основните проблеми, другите въпроси са ясни – до завръщане на титулярите и т. н., но когато не е обявен конкурсът. Тук според мен има два начина за решаване на въпроса – или да се запише, че командироването може да става само след обявяване на конкурс, или да се фиксира с някакъв срок, защото както чух и в изказванията досега и както всички виждаме, има хора, командировани по 4 години, да не говорим, че едно командироване в 99% от случаите предполага назначаване в по-висшия съд. 
Може би е добре да се помисли дали когато става въпрос за едно по-трайно отсъствие, каквото е да кажем майчинството, изобщо да се ползва института на командироването. Или за тези случаи да се обявява конкурс за временен, както и във всички останали сфери – назначава се заместващ, но не с командировка, а се назначава по предвидения в съответния закон, било то трудов или по служебно правоотношение ред. Не по кодекса, говоря да се назначава с конкурс като заместващ, а не като командирован. 
А за административните ръководители според мен трябва да се въведе ограничение, даже въобще забрана, административни ръководители на съдилища да бъдат командировани.  Сещам се за един съд в София, който е почти обезглавен - председателят, зам. председателят, всичките са командировани във Върховния. 
Това са нашите бележки. 
ПЛАМЕН СТОИЛОВ: Колеги, аз взимам отношение от позицията на действащ магистрат, човек, който е в производството в момента. 
От една страна, по принцип искаме от административните ръководители да ръководят стегнато, мъдро, целесъобразно и ефикасно звеното, на което те са ръководители. 
От друга страна, с цел да предотвратим някакви злоупотреби, се чудим по какъв начин да стагнираме тяхната дейност, да въвеждаме ограничения и то доста категорични ограничения в областта на вземането на свободно решение от страна на административния ръководител. 
Струва ми се, че ще бъде прекалено от нашата страна едно такова детайлизиране и задълбочаване, защото ние не можем целия живот с неговата многообразност да го вкараме в няколко текста и да мислим, че с това сме предотвратили възможността за злоупотреба в каквото и да е направление. Аз мисля, че тези правила, които са дадени, са разумни и до голяма степен достатъчни. Ако има нещо, което драстично да прави впечатление, че трябва да бъде променено, готов съм да го обсъждаме, да го гласуваме и да го приемем. Но по принцип всеки от нас, кога каквото се сети, да се опитва да въвежда някакви ограничения в тази насока, да стагнира дейността на административния ръководител, мисля, че това не е в полза на ефикасността на системата въобще. 
Нямам конкретни предложения по проекта на правилата. 
Благодаря. 
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Колеги, поздравяваме Висшия съдебен съвет затова, че е изработен този проект за правила. Нашето мнението също е, че правилата не трябва да бъдат много детайлизирани, но че тази материя трябва да се уреди, безспорно е. Аз работя в Софийски градски съд, където проблемът с командироването стои като един много тежък проблем, защото имаме много колеги, които са командировани в различни съдилища, ние съответно също взимаме колеги от различни съдилища, включително и много колеги от провинцията, имаме колеги, които стоят по 3-4 години командировани и са в едно, извинявам се за израза – разкрачено положение. Наистина за всички нас е много важно този въпрос да бъде уреден.
Аз лично смятам, че е добре да има условия и ред при командироване, има и такава глава в правилата, където са казани хипотезите кога се извършва командироване. Смятам, че ние не можем тук да искаме в правилата да бъде определен срок, защото по закон няма такъв срок за командироване.
Колегите от страната са дали някои бележки и аз искам да ви кажа накратко следното:
Единият проблем, който възниква, включително и при нас, е въпросът с атестациите на колегите, които са командировани и които са командировани за един много голям период. Така че може би трябва в правилата да залегне този въпрос, защото ние всъщност не знаем как да проведем атестацията и кои дела практически да бъдат прегледани от атестиращата комисия,  а има и случаи, когато съдията е командирован за целия период на атестиране. Този въпрос ние смятаме, че трябва да бъде по някакъв начин, макар и частично, отразен в правилата.
Другият въпрос е за колегите, които практикуват наказателно право и които отиват командировани, да кажем от районно на окръжно ниво, и имат доста започнати дела. Въпросът е - довършването на тези започнати дела как точно да става. В един натоварен съд, например, колегите довършват делата и в двете съдилища. Освен това, ако командировката продължи по-дълго време, всички други дела, ако са спешни, трябва да бъдат преразпределени, т.е. и този въпрос наистина може би донякъде ще бъде уреден с това, че критерият ще бъде натовареността – един от основните критерии, и ще бъде изготвяна справка и мотиви за натовареността на съответния съд. А може  би трябва и на другия. Но това за довършването на делата от колегите, специално от провинцията, е изключително важно и мисля, че трябва да бъде уредено.
Колегите се интересуват, също така, относно това дали ако ще бъде командирован колегата в окръжен съд от районен, необходимо ли е да има съответния ранг, защото този въпрос също не е уточнен и подлежи на тълкуване, така че не би било лошо да се помисли и по този въпрос. 
Разбира се, колегите питат дали ще се допуска командироване от един вид съд в друг, дали е допустимо. По закон, между другото, този въпрос е уреден и ние с правилата не бихме могли да го преуреждаме.
Накрая - дали ще има някакъв контрол по отношение на административните ръководители във връзка с регистъра, който трябва да се попълва, защото тук е посочено какво трябва да има в съответния регистър и какво трябва административният ръководител да изпраща като информация, но ако той не го изпраща, или ако не го изпраща коректно, може би трябва да се предвиди нещо и в тази посока.
Иначе като цяло правилата колкото са по-кратки, толкова е по-добре. Надявам се те да проработят и наистина командироването да бъде институт, който да се прилага в изключителни случаи. В никой случай не мога да кажа, нито пък нашето сдружение смята, че командироването трябва да бъде премахнато като институт, но трябва да се използва колкото се може по-малко.
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: Ние също подкрепяме изготвените правила за командироване. Те в достатъчна степен урегулират тази материя. Както и предишните колеги казаха, командироването според нас категорично трябва да е по-скоро изключение и да не замества назначаването на длъжност. Определено считаме, че трябва да има максимален срок за командироване, нищо, че законът не дава такава възможност, може би в правилата е уместно да се определи такъв срок. Както каза г-жа Желявска, съществува проблем с атестирането на командированите колеги. Аз също съм изпадал в подобна ситуация и обикновено каквото и решение да се вземе, то е в ущърб на командирования, рефлектира върху него. 
Може би трябва да се измисли удачна форма да се урегулира по някакъв начин този момент. 
Други забележки нямам. Не мисля, че би трябвало да се прави изключително подробно регламентиране на тази материя. 
ДАНИЕЛА ИЛИЕВА: Нямаме предложения. 
ДОЙЧИН БЛАГОЕВ: Предлагам в чл. 3, буква „б” от правилата, където пише „на длъжност, чийто титуляр е в продължителен (над два месеца) отпуск – до завръщане на титуляра”, може да се сложи запетая и да се добави „но не повече от 6 месеца”. Тоест да се ограничи. 
Второто ми предложение е в чл. 5, където пише „За командироване на съдия, прокурор или следовател се изисква изричното съгласие на административния ръководител на органа” - това не трябва да бъде като пречка, според мен, защото интересите на съдопроизводството може би някой път да налагат да се вземе човек от съответния съд. Предложението ми е „изрично” да отпадне, а да се запише „и съгласието на административния ръководител”. 
В чл. 12, където е записано: „След прекратяването на командироването съдията, прокурорът или следователят се връща на заеманата от него длъжност преди командироването, като довършва и разпределените му дела и преписки на длъжността, на която е бил командирован” според мен това трябва да отпадне частта: „като довършва и разпределените му дела и преписки на длъжността, на която е бил командирован”. Защото аз питам, един съдия, следовател или прокурор, който е командирован за повече от 6-7-8 месеца, какво става с тези срокове по тези дела и по тези преписки. Според мен е недопустимо този, който го е нямало да се върне и да продължи работата по тези дела. Работа на съответния административен ръководител е делата, които той оставя, да ги преразпредели на другите, а командированият да се върне начисто. Иначе за мен това звучи като репресия по отношение на командирования. Бил е някъде, лишил се е от хиляди неща, връща се, ела си вземи отново делата. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Той е длъжен да ги довърши. 
МАРИЯ КАРАГЬОЗОВА: За мен беше интересно да чуя становището на представителите на магистратските организации по този проблемен въпрос. Предложенията, с които се запознахме предварително, ми се сториха резонни. Сега, чувайки коментарите на останалите представители, си изяснявам за себе си по-добре този проблем. Считам, че ще ги подкрепя. 
ВЕСЕЛА ПАВЛОВА: Изцяло подкрепям направеното от Висшия съдебен съвет изработване на правила за командироване. Считам, че трябва да има така уредена материя чрез правила. Подкрепям всичко казано до този момент, считам, че трябва да се детайлизират също критериите, по които едно лице може да бъде избрано като командирован магистрат в съответен орган на съдебната власт и това, което беше казано от съдия Маринова – изцяло подкрепям предложението във всичките му части, включително, че трябва да има процедура, по която да се кандидатства за командироване, да има ясни критерии, които да са заложени в правилата. 
Трябва да е мотивирано добре оттеглянето на съгласието на административния ръководител - това също беше казано от съдия Маринова. 
Подкрепям и казаното от г-н Милков, както и всичко, което е изразил в становището, представено преди днес. 
Нямам други конкретни предложения. 
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Пропуснах да кажа нещо. Искам да отбележа, че командироването е един институт, който трябва да решава спешни въпроси и въвеждането на една процедура, каквато не съществува в закона за кандидатстване за командироване, това нещо все пак ще изиска повече време, и второ, ние говорим за някаква оперативност на съответните административни ръководители да решават текущите въпроси, включително персонални, най-вече персонални, кадрови, в съответния съд, за който те отговарят. Тоест нека въведем критерии, разбира се, на които да отговарят кандидатите, но процедура за кандидатстване – нека дадем възможност оперативно да се реши този въпрос. Именно затова искаме срокове, искаме конкурси. Но когато има нужда - попълва се от командирования, това да бъде изключение, но нека не го правим един нов процес за избор - то става все едно ново кандидатстване. 
Това исках да добавя. 
ЙОСИФ ГЕРОН: Противно на това, което каза съдия Желявска, аз считам, че срок може да се въведе и това няма да противоречи на закона, защото срокът ще бъде ориентиран не към самия институт на командироването, а към длъжността, и затова ви предлагам една примерна формулировка на чл. 3, буква „а”: „На незаета длъжност за срок не повече от 6 месеца от освобождаване на длъжността, а ако в този срок е обявен конкурс - до приключването му и встъпване в длъжност на титуляра”. Логиката за мен в този случай е, че ако до 6 месеца съответният административен ръководител не е продънил ушите и главите на Висшия съдебен съвет, че трябва да бъде обявен конкурс, значи на него просто не му трябва тази бройка. 
Не възприемам казаното от колегата Благоев, че по буква „б” трябва да има срок. Когато едни човек е излязъл в отпуск по болест, той може да боледува 3 месеца, 6 месеца, накрая може да бъде и пенсиониран по болест, но там поне ми се вижда резонно да сложим ограничения в срок и там едва ли са най-сериозните проблеми, с изключение може би на майчинството, което е по-дълго и за което би могло да се помисли изобщо да не се ползва института на командироването, а да се върви на избор на временен съдия. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Само във връзка с изказването на г-жа Желявска и г-н Пламен Стоилов да кажа, че според мен това не е ограничаване на функциите на административния ръководител, а подпомагане на административните ръководители, защото изключително трудно се намират хора, които да бъдат командировани, особено в много натоварените съдилища. Аз лично не знам как в следствието и в Софийски градски съд намират кандидати за командироване, но съм запозната с този процес от Софийския районен съд и знам, че това е едно безкрайно звънене по телефоните из цялата страна да се търси човек. Затова смятам, че е необходимо въвеждането на процедура, но тя, разбира се, да не е тежката и бавна процедура на конкурсите. Става дума за процедура, която да приключи в рамките на 1-2 седмици, така в никакъв случай няма да забави този процес, напротив, ще го ускори, защото ще стане ясно кои са кандидатите, които желаят да бъдат командировани на тази длъжност от подадените от тях заявления, и няма да се налага административния ръководител да използва свои лични контакти, за да може да намери подходящ кандидат. 
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ: И аз си представям такава процедура, при която да бъде обявено по възможно най-широко достъпния начин, че има място, за което трябва да бъде командирован съдия или прокурор, и съответно в един кратък срок всички, които желаят да подадат заявления до административния ръководител, и вече той да направи селекцията по критериите. 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: По принцип института на командироването е замислен да решава проблемите в системата в краткосрочен план в случаите, когато по някаква причина мястото се е освободило. Очевидно обаче тази идея е придобила в определени случаи други измерения, друго приложение, което пък налага и приемането на тези правила, даже препоръки бих ги нарекла по-скоро. Пак ще повторя, трябва да намерим баланс между възможността административният ръководител да упражнява функциите си и да решава своевременно проблемите на структурата, която ръководи, и на интересите на магистратите, които работят както в структурата, където е основното им място, така и на тези в звеното, където е възникнал проблема, свързан с идването на нов човек. 
По отношение на срока мога да кажа, че срок имаше в закона, ние всички го знаем, и очевидно законодателят реши, че съществуването на такъв срок не е удачно и беше отменена тази разпоредба, по-скоро беше изменена. Не съм подготвена и не мога да кажа в момента какви са били точно мотивите от стенограмата на обсъждането на Закона за изменение на ЗСВ, но има такива, трябва да ги видим, предполагам, че и за нас, и за вас би било интересно, можем следващия път да ги коментираме. 
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ: Аз си спомням, че в периода, когато действаше тази разпоредба, пак имаше случаи немалко, в които ограниченият срок караше административните ръководители да прибягват до всякакви възможности да заобикалят закона, прекъсваха да речем за единия, отново подновяваха и аз си спомням, че от такова естество бяха основните съображение за промяна на закона, но трябва да се види. 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Последно ще кажа, че лекарството за проблема, това са конкурсите, няма друго лекарство. 
По отношение на голяма част от предложенията - те са чудесни, но те по-скоро биха могли да служат като основа за дебат при едно бъдещо изменение на ЗСВ и надявам се да послужат, защото човек, когато се сблъска с практическите въпроси при приложението на закона, вижда, че има доста неща, които трябва да бъдат променени в интерес на магистратурата. Ще обсъдим всичко това, което чухме днес в Правната комисия и ще ви предложим нов вариант. Искам да кажа, че въпросът за критериите по отношение на участниците в конкурсите, които не са успели да заемат първите места и да бъдат повишени или преместени, стоеше на обсъждане при разглеждането на тези правила, не го записахме изрично, защото си помислих аз, а мисля, че и останалите в дебата, че има хора, които не участват в конкурса, но пък за които би било предизвикателство да отидат и да поработят на друго място за три или шест месеца, защо да ги лишаваме от тази възможност или да стесняваме кръга на избор, особено в случаите, когато става ясно, че изборът е труден, в смисъл, трудно се намират кандидати. Но ще обсъдим отново всичките тези предложения. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: Благодаря на представителите на Гражданския съвет, които много подробно са се запознали с правилата и правят в момента предложенията си, които съответно трябва да бъдат обсъдени и съобразени. Иска ми се бързо да се решават нещата, бързо да обявяваме и конкурсите, но трябва технологично време, което просто няма как да се прескочи. Г-н Иванов сега ми каза, че във връзка с тези конкурси, които сме обявили и които са в изпълнение на замисъла да запазваме пирамидално структурата отгоре надолу да се обявяват за по-високите инстанции, за да могат тези, които са командировани евентуално да се класират и да освобождават местата в по-долна инстанция, в момента около 200 атестации трябва да се направя за тези конкурси, които са обявени в момента. Така че въпрос на технологично време е, но имаме нагласата много регулярно и редовно да бъдат обявявани конкурсите. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Ние непрекъснато си поставяме във Висшия съдебен съвет въпроса откъде дойде този проблем с командироването, защо един институт, който иначе работи, се изкриви до такава степен, че доби крайно неприемливи форми, защо замести кариерното израстване, подмени принципи в йерархическото развитие и доведе дотам, че сам по себе си този институт на командироването създаде напрежение в самата система и нямам предвид само в органите на съдебната власт. Защото се подмениха критериите на командироване, където ги имаше се прескачат и защото при липсата на ясни правила, напълно споделям това, което г-н Стоилов и г-жа Желявска казаха. Все пак 22 години съм в системата и съм абсолютно съгласен да се намери най-точния баланс между оперативната самостоятелност на административния ръководител и едни критерии, които ще успокоят системата, най-вече ще дадат едно усещане в колегите, че не са прецаквани, не са прескачани, че няма задкулисие, а все пак има едни рамки, в които те знаят, че се спазват някакви правила, има някаква норма, та дори и що касае едно командироване. Както каза г-жа Ковачева, това е едно предизвикателство, отиваш да работиш в по-голямо звено, в по-висше звено, та дори и за три или шест месеца, това е начин да придобиеш друг поглед върху нещата. Факт е, че в последните 4 години не са провеждани конкурси, с изключение на два или три конкурса. Това забатачи системата. Затова в едно съдебно звено, където 30% от колегите са командировани, това е язвата. Сега има колеги, които са командировани в по-горно ниво, а кандидатстват за още по-горното звено. Защо се бавят конкурсите? Някой трябва да знае защо се бавят. Те се бавят, защото липсва тази оперативност, ритмичност при атестирането на колегите, заради нищо друго. Висшият съдебен съвет и Правната комисия готви правилата, които бяха обсъждани миналия път на Гражданския съвет. Сега единствената причина, и трябва много ясно да се знае, че конкурсите се бавят, е фактът, че колегите по места не са атестирани, че има проблеми с това непрекъснато командироване, тичане нагоре, тичане надолу, прекъсване за един ден, това създава правни проблеми, не само организационни, но и правни проблеми, свързани с начина на атестиране, възраженията срещу атестиране. Пак ви казвам, за да се избегне напрежението в системата тези правила за командироване имат своята цел. Те трябва да свалят напрежението в съдебната система. Конкурсите са лекарството, когато един орган е структуриран, това е ясно. Когато се получи някъде пробив – ясно: това са правилата, те свалят напрежението в системата, те променят микроклимата. Аз мисля, че това е повече от ясно. Колегите от Правната комисия ще обсъдят всички тези въпроси, които се поставиха, включително по общото регламентиране, или по детайлното. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: И аз ще кажа няколко думи. 
Аз не съм специалист в тази област, нищо няма да предлагам, но относно това, което ни прати като материал г-н Милков, имаше записано и едно предложение да има отчетност на тази дейност, т.е. в края на периода този, който е командирован, под някаква форма да отчете извършената от него работа. На мен ми се стори разумно, сега не го чух да го предлага. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Аз съм го написал. Наредбата задължава. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Няма да правя предложения, просто изразих мнение. 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Колеги, моля ви, това са съдии, каква отчетност, на кой да се отчетат, пред кого да се отчетат. Съжалявам, но да не бъркаме магистратската работа с всяка друга. Съществува спор в доктрината за вида на правоотношението. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Не мога да разбера дали се шегувате или не? 
ЮЛИЯ КОВАЧЕВА: Не се шегувам изобщо, наистина има спор в доктрината за вида на правоотношението, защото то е с елементи на трудово правоотношение, но носи мандат и този мандат е изпълнен с друго съдържание. Комисията по предложенията и атестирането дава отчетността. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: 15% има обществено доверие в съда и в прокуратурата в момента. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Колега, 90% от хората, които дават становище за съдебната система, не са се доближавали до съдебната система. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Вие продължавайте по този начин...
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Ами 90% не са се доближавали, ще ви дам последните статистики на хората, които са имали досег със системата. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Така е. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: 92% са нямали досег със системата, от тях 80% са дали недоверие към системата. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: И не ви харесват. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Дали ни харесват или не ни харесват, не сме тук да се харесваме. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Колеги, да гласуваме предложенията, за да можем да изготвим после акт. 
Има постъпили три предложения от г-н Милков, три предложения от г-жа Маринова, по едно от г-жа Желявска и от г-н Герон. 
Колеги, ще изготвяме ли акт на Гражданския съвет по тази точка от дневния ред? 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Да. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Ще запишем в акта, че Гражданският съвет предлага следните 8 предложения на вниманието на Правната комисия към Висшия съдебен съвет, със становище да бъдат разгледани и обсъдени. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: Някои от предложенията бяха откровено противоречиви. Г-н Герон не беше съгласен с промяна в чл. 3, буква „б”. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Нека гласуваме всички предложения, после те влизат в Правната комисия и тя ще каже кое да и кое не. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: В правилата е записано, че актовете се гласуват с обикновено мнозинство. 
ЙОСИФ ГЕРОН: Колеги, нека гласуваме всичките 8 предложения. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Колеги, който е съгласен Гражданският съвет да изготви акт с всичките осем направени предложения, моля да гласува. 
„За” – 12, „Против” – няма, „Въздържали се” – няма. 
Предложението се приема. 
Благодаря ви, колеги. 
Преминаваме към т. 2 от дневния ред - Обсъждане на формуляр за декларация за имотното състояние и произхода на средствата за придобиване на имущество на кандидати за административни ръководители в органите на съдебната власт. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Това, което искам много бързо и ясно да обобщим е следното: 
Вие сте се запознали с декларацията, която в момента е действаща, тя е изготвена и в момента по нея кандидатите за административни ръководители попълват документи и декларират определени обстоятелства. 
Постъпило е и едно предложение на БИПИ със своите виждания и проект за декларация. 
Тази декларация, която в момента действа, е декларация, която се попълва от административните ръководители в органите на съдебната власт. 
Аз ще ви предложа БИПИ да кажат какво имат предвид с тяхното предложение. Основното обаче, когато един кандидат за административен ръководител подава декларация, е много важно да приемем за какъв кръг лица и какъв кръг факти той ще декларира. Може ли ние да задължим един декларатор да декларира за факти и обстоятелства, които излизат вън от неговото семейството. Да декларира за възходящите си или за низходящите си, защото ще ви дам примери, които са драстични и при които ние можем един такъв декларатор да го вкараме в рамките на Наказателния кодекс. Ние при избора на Висшия съдебен съвет, включително и от квотата на парламента, попълвахме за имущество на баби, дядовци и прочие. Искам да ви кажа, че според мен от правна гледна точка това е крайно неправилно, за да не използвам друга дума. Аз да декларирам какво имат моята баба и дядо или прабаба и прадядо. Бих го декларирал при положение, че знам какво имат, че имам достъп до тази информация и т. н. Защото в момента, в който кандидатите за административни ръководители като декларатори си поставят подписа под една такава декларация, те носят наказателна отговорност. 
Има разлика с тази, която е в момента - там деклараторът попълва имотно състояние за произход на средства на декларатора, съпруг/съпруга и непълнолетните деца. Тоест един кръг, който законът посочва като семейство, хайде да говорим и за домакинство, макар че пак ви казвам, възникват много сериозни проблеми за хора, чиито деца са пораснали, имат свои семейства, свои отношения. Невинаги могат да декларират, даже и при добра воля, какво имат като имущество. Това е един от примерите, които ви давам. Това са правни ситуации, в които много често един кандидат за административен ръководител може да бъде уплетен или да се уплете сам. 
Искам да ви кажа, че беше колкото комично, толкова и драматично, защото трябва да декларираш обстоятелства, полагаш подпис, а те са извън тебе и зависят от волята дядото... Да не влизаме в подробности. На всички ни е ясно, че това нещо е очевидно. Затова ви предлагам обема на деклариране да обхване примерно семейството с ненавършилите пълнолетие деца. Още повече там имаме и законова дефиниция, която може да се ползва. 
Това, което е представено като декларация на БИПИ, тя ще бъде внесена за разглеждане в Правната комисия, дори г-жа Юлиана Колева искаше такива предложения, които ще постъпят, да влязат там. 
Виждам, че между двете декларации има разлики в отделни детайли, да отпадне 5-годишния срок за придобиване, насетне да се декларират всички имоти от постъпване в съдебната система, има колеги, които са влизали в системата, излизали са по една или друга причина, отивали са на друга работа, връщали са се през външен конкурс, сега кандидатстват за административни ръководители. 
Да ви кажа веднага – съпроводителното писмо на БИПИ, заедно с декларацията, която те са подготвили като проект, ще бъдат внесени в Правната комисия. Нека да чуем становището на БИПИ. 
ТАНЯ МАРИНОВА: Когато обсъждахме правилата за административни ръководители най-общо се изясни от БИПИ защо те държат на такава промяна в декларацията, а именно, че има разминаване между формата на деклариране към Сметната палата и по Закона за конфликт на интереси, и се получава в различните публични регистри разминаване на информацията, която, когато човек кандидатства за важен пост, се проверява обикновено от обществеността и се създават недоразумения, които могат да се избегнат по този начин. 
НЕДА ГРОЗЕВА: Аз няма да повтарям бележките, които сме направили, защото те са направени писмено именно с тази цел - общо взето са едно изложение. 
Това обаче, на което искам да обърна внимание, е в т. 1 от декларацията за недвижимото имущество, защото когато ние правихме бележките, се опитах да ги направя от гледна точка на това как ние бихме се почувствали, попълвайки един такъв формуляр. Адресатите на този формуляр са обществеността, журналистите. След това се  гледат декларациите, пише се – този има толкова хиляди, този толкова имоти и т.н. Първата точка, която е за притежаваното недвижимо имущество, е по декларацията, която ни беше дадена за обсъждане. 
Първо, имаме да сложим недвижимото имущество, след това имаме да сложим недвижимото имущество за последните 5 години. Това аз не го разбирам. Притежаваш едно недвижимо имущество, слагаш го в първата графа и дотам. Защо после ще пишем това, което е било за последните 5 години, при условие, че имаме графа за дата? Това е абсолютно излишно. 
Второ, ние смятаме, а и вие сте запознати с профилите, които сме правили, много често се налагат някакви коментари по самата декларация. Ето това е модел на декларация от Сметната палата, където някой път в опциите може да имаш различни придобивни основания или пък когато имаш влог или депозит да речем, и този депозит го правиш на друг депозит впоследствие. Не знам дали ме разбирате. Мисълта ми е – нека да се въведе една немалка графа за коментари, ако съдията или прокурорът има нещо да допълни и да обясни съответно за придобития имот или за паричните средства. Мисля, че всеки трябва да има право на такава аргументация, за да няма изопачаване на представената информация. 
Всичко останало смятам, че много подробно сме го описали. 
ЙОСИФ ГЕРОН: Аз лично смятам тази декларация за имотно състояние на кандидатите за административни ръководители за излишна. Всички магистрати подават декларация в Сметната палата. Колко декларации ще попълваме? И целта е, вероятно, някъде да хванем нещо -някъде пропуснато, нещо изтървано. Има декларации в Сметната палата и точка. Онзи ден си правих сметка, че по данъчните и осигурителните закони всеки български гражданин трябва да подава годишно около 18 декларации. Злоупотребява се с това. Но ако трябва да се подава декларация за конфликт на интереси, това вече е малко по-различен въпрос. Тук трябва да влезе какви роднински връзки има кандидата с други съдии от съответния съдебен район, за който кандидатства за ръководител. Въпреки че няма случай да не се знае кой на кого е съпруг/съпруга, дете и т. н. Защото това вече може да рефлектира върху работата на административния ръководител. Ако в състава на съда е съпругата, дъщерята, балдъзата и снахата... 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Един коментар. Ние смятаме, че такава декларация във вида, който се предлага от БИПИ, е много подходяща, ние ще я подкрепим. Трябва да подават всички кандидати за работа в съдебната система като магистрати и да не делим хората на административни ръководители и на други, защото отговорността е обща. 
Освен това г-н Герон ме подсети във връзка с декларациите за конфликт на интереси да спомена едно скандално решение на Висшия съдебен съвет, с което ги скри и от 25 април декларациите не са достъпни на сайта на Висшия съдебен съвет, така че още един аргумент да има такива декларации. Аз затова предложих да има трета точка днес, за да обсъдим този въпрос. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: По отношение на скриването. Г-н Милков, не сме ги скрили, а спазихме изискванията на закона и изрично решение, което ни даде единственият орган, който може да прави автентично тълкуване на закона и това беше Комисията за защита на личните данни. Благодарение на тяхна препоръка. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Вие приехте и скрихте декларации на над 4000 лица. Скрихте ги. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: Чакаме изричното съгласие на всеки един от авторите на декларациите, за да ги публикуваме отново. Иначе подлежим на санкциониране и не можем да поемем тази отговорност. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Друг е въпросът колко може тази комисия да тълкува закона. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: Не сме тълкували в комисията, изпратихме запитване до единствено компетентния орган, който може да дава автентично тълкуване на закона. 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: Той не може да дава тълкуване.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Моля ви, колеги, нека продължим по-нататък по точката от дневния ред. 
ВЕСЕЛА ПАВЛОВА: От Асоциацията на българските административни съдии изцяло подкрепяме становището на г-н Герон и смятаме, че такава декларация е абсолютно излишна и няма законово основание за подаването й. Член 228 от ЗСВ изрично посочва кога съдия, прокурор и следовател подават декларация. Съответно декларации се подават при встъпване в длъжност, ежегодно - до 30 април, пред Сметната палата, поради което такава допълнителна декларация на мен ми се струва излишна. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: И такова предложение, ако влезе, и то ще бъде разгледано, защото аз лично смятам, че магистратите в България са хората, които най-много се декларират. Едва ли има някой да не знае какво притежавам като движимо или недвижимо имущество, какъв кредит, влог, децата ми къде учат и т. н. Но за много други хора няма никаква информация. В тази насока не приемам никаква критика. Това го казвам от името на огромната част от магистратите, които всяка година декларират за каквото се сетите. 
ДОЙЧИН БЛАГОЕВ: Подкрепям становището да няма въобще такава декларация. 
НЕДА ГРОЗЕВА: Само да кажа, че тази декларация е отбелязана в правилата като част от документите, които подават кандидатите за административни ръководители. Може би тогава е трябвало да се уточни дали има или да няма съответна декларация. Това, което ние сме предоставили, е с оглед на задачата да направим коментари по декларацията. 
Също така мисля, че всички ще се съгласят, че не може да се направи оценка за един човек на база една декларация и на база документи. Това е широко понятие, но тя е елемент от едно много дълго търсене на прозрачност. Просто елемент, не е всичко, но е важен. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: Вие държите на това, което предлагате – декларацията да обхваща декларатора, съпруг/съпруга? 
НЕДА ГРОЗЕВА: Не, ние не разбрахме какво има предвид Висшия съдебен съвет. 
В това, което ни беше изпратено, пишеше – кандидати за членове на Висшия съдебен съвет и затова ние си направихме...
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Обяснявам. 
Тази декларация, която ние попълвахме като изборни членове на Висшия съдебен съвет, беше изготвена от Правната комисия на Народното събрание. Те казват, ние изпълняваме. Ние нямахме как да я коментираме, ние просто трябваше да я изпълним. Има ли логика обаче, е отделен въпрос. Затова логиката е да декларираме какво имаме аз, съпругата ми и непълнолетните ми деца. Какво имат пълнолетните ми деца, родителите ми, бабите, дядовците – сами виждате, с факта, че това нещо предизвиква усмивки, е повече от ясно. 
НЕДА ГРОЗЕВА: Тази бележка под линия, която сме направили, пак казвам, тя е с оглед на това, че в това, което ни беше изпратено, пишеше кандидати и Висш съдебен съвет. Просто си зададохме въпроса - вие ми отговорихте, разбрахме, благодаря ви. 
ЙОСИФ ГЕРОН: Ако е прието в правилата за избор на административни ръководители, че трябва да се представи декларация, да се приеме, че това е тази декларация, която се представя пред Сметната палата и с това да се приключи. Какво различно ще напише кандидатът за административен ръководител от това, което всяка година декларира. 
НЕДА ГРОЗЕВА: Аз не съм съгласна, защото ако м. май настоящата година се обявят декларациите, а пък да речем има конкурс малко по-напред в годината и някой си закупи недвижим имот, това обществеността няма да има как да го знае и всъщност цялата идея според мен на декларацията е прозрачността да предотврати някакви възможности за изкривяване на информацията и спекулации. Би следвало да се възприеме като една – да не кажа услуга за магистрата, но не се сещам за друга дума. Да няма спекулации после кой какво имал, кога го е придобил и т. н. 
МАРИЯ КАРАГЬОЗОВА: А каква е процедурата, за да отпадне тази декларация от набора с документи за кандидатите. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Ако се променят правилата. 
Пак ще кажа, колеги, това непрекъснато деклариране създава обективна предпоставка за грешка, която да ви кажа честно, много се притеснявам, че може да бъде използвана и съвсем недобросъвестно. 
ЙОСИФ ГЕРОН: Точно така. 
ТЕОДОР СЛАВЕВ: Само ще припомня един скандален случай, който се случи с Висшия съдебен съвет и беше свързан именно с декларациите на един кандидат. Много е важно Висшият съдебен съвет да мисли за имиджа си пред обществеността. Знаете какво стана с това „синът ми е милионер” и т. н. В крайна сметка не се стигна до конкурс. Тези декларации по някакъв начин дават сигурност на неправителствения сектор, на хората, които наблюдаваме тези неща, и на обществеността. Важно е да имаме достъп до тях, освен Сметната палата. Да се знае, че Висшият съдебен съвет обръща някакво внимание на този въпрос. 
ГАЛИНА КАРАГЬОЗОВА: Ние с правилата си отговорихме на много от изискванията именно на гражданското общество и на магистратурата в области, в които старият Висш съдебен съвет беше критикуван. 
ТЕОДОР СЛАВЕВ: Аз просто казвам какъв е смисълът от декларацията. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Добре. Други изказвания, колеги?
ТАНЯ МАРИНОВА: Аз подкрепям становището на БИПИ - не защото не ми е омръзнало да попълвам декларации, а защото смятам, че по този начин можем да получим защита. 
Първо, с декларациите се информираме за факти, които иначе не знаем. 
Второ, действително има разминаваме между отделните декларации, които попълваме. Именно това е моментът, в който ние можем да изясним откъде идва това разминаване, за да не стане обект на публични нападки излишно. Така че напълно подкрепям предложението на БИПИ. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Аз не съм чак толкова запознат със смисъла по направа на тези декларации, но просто като погледна такъв документ, трябва да ви кажа, че се чувствам страшно погнусен от тези, които съставят такъв вид декларации. Тоест с тази декларация какво трябва да разбираме? Че нашите магистрати са някакви търгаши, които ние непрекъснато трябва да гледаме в ръцете да не би някой лев оттук да отиде там и кой знае какво още да стане? Прощавайте, не е много време, но 10 години ми се е налагало да ходя по съдилищата в качеството на вещо лице, и трябва да ви кажа, че голямата част от магистратите, които съм срещал там, са прекрасни хора и невероятни професионалисти. Разбира се, всяко стадо има и мърша. Но за мен основното е, че това са хора, които са минали през толкова конкурси, минали са през атестации, минали са през какво ли не и да се смята, че трябва да попълват такива декларации... Дайте тогава да им взимаме и кръв на тези хора, защото може да ги подозираме, че са алкохолици... или наркомани. Това е някаква страшна глупост да се въвеждат такъв вид декларации и да се изкривява или опорочава ценностната ни система. Трябва веднъж завинаги да приключим с тази милиционерщина.
Подкрепям това, което каза г-н Герон, има си достатъчно декларации, които описват имотното им състояние пред различни институции, поради което именно това да се запише - че тези декларации, които се изискват за административните ръководители, са идентични с другите, които се попълват пред Сметната палата, данъчни и къде ли не още. 
Това исках да споделя с вас. 
По тази точка, колеги, ще има ли акт? 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Нека да се гласуват всички предложения да влязат в Правната комисия за обсъждане. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Който е съгласен с направеното предложение, моля да гласува. 
„За” – 12, „Против” – няма, „Въздържали се” – няма.
Благодаря ви, колеги. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Предложения за следващ дневен ред беше направено от г-н Милков – в раздел V, т. 5 от Правилата за действие на Гражданския съвет да се обсъди възможност в самия дневен ред да бъде внасяно допълнение в хода на самото заседание на Гражданския съвет. 
Други предложения? 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Имаше и друго предложение от г-н Милков, което е за проверките, извършвани във връзка със случайното разпределение на делата, приложение на чл. 9 от ЗСВ. 
Имаме тези две предложения засега. 
ДАНИЕЛА ИЛИЕВА: И още едно предложение. Във всеки дневен ред слагайте точка „Разни” и всички тези организационни проблеми да се обсъждат, а не да се чудим. Според мен не е нужно да се променят правилата в частта за дневния ред, защото е разумно всеки един да е запознат своевременно, да е обсъдено и тогава тук вече да изказваме становища. Защото до този момент в мен остава усещането, че нещо в нашата организация - на Гражданския съвет, куца. Или аз нещо се обърквам или нещо не е както трябва. А именно: прехвърляме си писания, след това казваме – защо това не е написано, друг не го е свършил, някой не ни го е направил. Според мен трябва ние самите да си извършим организация на всички неща в Гражданския съвет. А не да търсим кой, откъде, защо не е дадено, защо не е направено и т. н. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Абсолютно съм съгласен. 
Ще определим ли срок за свикване за следващото заседание на Гражданския съвет? 
ГЕОРГИ МИЛКОВ: В края на м. юни. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Ако възникнат до края на м. май идеи и предложения, които преди ваканцията трябва да бъдат разгледани, ще бъдат включени и към края на м. юни ще се съберем на едно обсъждане. Лично това, което предстои на Висшия съдебен съвет, е организацията по атестиране на колегите, решаването на въпроса с командироването на магистратите и провеждането на конкурсите. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Разбираме се така – докрая на м. май, ако има предложения за точки от дневния ред, моля да бъдат направени, с разчет до края на м. юни да бъде свикано следващото заседание на Гражданския съвет. 
Благодаря ви, колеги. 
ПРЕДС. КАМЕН ИВАНОВ: Моля за следващия дневен ред да влезе като точка и обсъждане на заявления за прием на нови членове на Гражданския съвет. 
Благодаря ви и аз, приятен ден. 
(Заседанието на Гражданския съвет приключи в 12,30 часа)

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА 				ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
ГРАЖДАНСКИЯ СЪВЕТ 			ГРАЖДАНСКИЯ СЪВЕТ 
ОТ ВСС 						ОТ НПО
(П) 					 		(П)
КАМЕН ИВАНОВ 				ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ

Приложения към протокола:
Приложение №1 - Присъствали/отсъствали представители на организациите, членуващи в Гражданския съвет към ВСС, както и членове на ВСС.
Приложение №2 - Проект на Правила за командироване на съдии, прокурори и следователи;
Приложение №3 - Декларация за имотното състояние и произхода на средствата за придобиване на имуществото;
Приложение №4 - Становище от Сдружение „Център на НПО в Разград” (от 25.04.2013 г.).
Приложение №5 – Становище на БИПИ във връзка с обсъждане на декларацията за имотното състояние и произхода на средствата. 
Приложение № 6 – Акт № 2/10.05.2013 г. на Гражданския съвет към ВСС по т. 1 от дневния ред.
Приложение № 7 – Акт № 3/10.05.2013 г. на Гражданския съвет към ВСС по т. 2 от дневния ред.

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА 				ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
ГРАЖДАНСКИЯ СЪВЕТ 			ГРАЖДАНСКИЯ СЪВЕТ 
ОТ ВСС 						ОТ НПО
(П) 					 		(П)
КАМЕН ИВАНОВ 				ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ

Протоколирал: И. Йосифова
Технически сътрудник на ГС