ГРАЖДАНСКИ СЪВЕТ 
КЪМ ВИСШИЯ СЪДЕБЕН СЪВЕТ

П Р О Т О К О Л  №19
от заседание на Гражданския съвет към ВСС,
проведено на 21.11.2014 г. 
На заседанието присъстват: 
От страна на неправителствените и професионалните организации: 
Любомир Герджиков – съпредседател на Гражданския съвет от страна на НПО (Сдружение „СЕФИТА”), 
Веселина Попова (Сдружение „СЕФИТА”), 
Пламен Цанков (Сдружение „СЕФИТА”), 
Мария Карагьозова (Асоциация „Форум”), 
Щерьо Ножаров (Асоциация „Форум”), 
Евгени Иванов (Асоциация на прокурорите в България), 
Гергана Мутафова (Асоциация на прокурорите в България), 
Владимир Петров (Камара на следователите), 
Мария Павлова (Камара на следователите в България), 
Светла Дерменджиева (Камарата на независимите оценители в България),  
Богдана Желявска (Българска съдийска асоциация), 
Димитър Гочев (Съюз на юристите в България),
Владислав Славов (Съюз на юристите в България),
Даниела Илиева (Национално сдружение на съдебните служители). 
От страна на Висшия съдебен съвет:
Даниела Костова - съпредседател на Гражданския съвет от ВСС. 
Юлиана Колева, Магдалена Лазарова, Галина Карагьозова, Калин Калпакчиев, Камен Иванов, Румен Георгиев, Ясен Тодоров – членове на ВСС.
По покана на Гражданския съвет в заседанието участват Министъра на правосъдието – г-н Христо Иванов, и зам. министъра на правосъдието – г-н Петко Петков.
Заседанието протече при следния дневен ред: 
Точка 1. Обсъждане на проект на актуализирана стратегия за продължаване на реформата в съдебната система (с покана към министъра на правосъдието). 
Точка 2. Обсъждане на единна методика по приложението на принципа на случайното разпределение на делата в съдилищата.  
Точка 3. Организационни въпроси. 
Заседанието беше открито в 10,50 ч. и на него присъстват представители на 9 (девет) от общо 15 (петнадесет) организации, членуващи в Гражданския съвет към Висшия съдебен съвет, както и 7 (седем) членове на Висшия съдебен съвет. 
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Здравейте, колеги, откривам заседанието на Гражданския съвет. Да благодарим за присъствието на министъра на правосъдието господин Христо Иванов и на заместник-министъра на правосъдието господин Петко Петков. 
Предлагам за да не губим време, да преминем към т. 1 от дневния ред - Обсъждане на проект на актуализирана стратегия за продължаване на реформата в съдебната система. 
Всички сте запознати със стратегията, така че заповядайте за становища.
ХРИСТО ИВАНОВ: Да, аз няма да правя експозе, така че можем да започнем с въпросите. 
ЩЕРЬО НОЖАРОВ (Асоциация „Форум“): Първо, имам една процедурна забележка към стратегията. Един стратегически документ, според нас, трябва да бъде придружен от оценка на въздействието. Swot анализа е много остаряла техника, която в Западна Европа не се прилага отдавна. В България оценката на въздействието е въведена официално от 2010 г., включително и тази година, което е важно, защото без оценка на въздействието всъщност един такъв документ си остава лозунг, той си остава една купчина хартия с добри пожелания. Ние приемаме добрите пожелания и намерения в нея, но оценката на въздействието, например, трябва да включва разходи, ползи и рисковете, свързани с тях, също бюджетни фискални и други ефекти, не просто да се пише „финансиране – ДБ“. 
Тоест трябва да има качествен, количествен, паричен анализ на действията. Ако количествена и парична оценка е невъзможна, трябва да се обясни защо. Всъщност би трябвало да бъде направено това чрез моделите на анализи “разходи – ползи” и анализ на ефективността на разходите и многофакторен анализ. 
В този смисъл за всяко едно действие, след като бъде придружено с иконометрична оценка, ще се определи нужно ли е, предвижда ли действието да се назначават нови хора, какви ще бъдат разходите за бюджета, тоест това ще доведе ли до допълнителна административна и фискална тежест към стопанските субекти, изобщо като национална фискална тежест. 
Финансиране от ДБ спрямо ползите са само един лозунг, както казах. 
Ето например и нещо, за което ние благодарим на министъра, че го е приел от нашите предложения: това е стратегическа цел 3, специфична цел 1, тоест създаването на едно модерно бюро за съдебна статистика, което беше нашето предложение. Но това означава ли, че това ще изисква допълнителни хора, които да бъдат назначени, какви ще бъдат разходите? Тоест тук не е отразен модерния характер на това бюро за съдебна статистика, просто е усъвършенстван досегашния модел, който е погрешен, но независимо от това, основната ни препоръка е да бъде направена оценка на въздействието, дотогава няма да има гаранция, че това предложение ще има по-различна съдба от досегашните, тоест че ще бъде изпълнено. 
По отношение на нашите предложения, ние благодарим на министъра, че е приел част от тях, но например също съчетаването на съдебната реформа с реформите по компоненти в отделните власти, които са част от изпълнителната власт, е останало само в наказателната политика, това беше също наше предложение. 
Имахме и предложение реформата в административното правосъдие да бъде съчетана и с реформата в структури на изпълнителната власт, които са основен компонент в административното правосъдие - говорим за данъчни администрации, или пък за ДНСК и т.н. В гражданското правосъдие също, такова беше пълното ни предложение - в стратегията е отразена само частта за наказателното правосъдие, тоест реформа в органите на досъдебното производство. Искаме да попитаме защо не беше консултирана същността на нашите предложения, за да бъде отразено по-пълно, след като е било прието. 
Ще завърша с това, че смятам, че без оценка на въздействието тази стратегия ще си остане пожелание, за съжаление. А swot анализа е просто погрешен, мога да коментирам подробно, тъй като имам такъв опит като бивш директор на стратегическа дирекция в министерство и бих казал, че експертната ни оценка е такава. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Благодаря много за коментарите. 
Разбира се, би било много добре цялата тази методология да бъде приложена, но работим в конкретен политически и времеви формат. 
Първо, стратегията има конкретна политическа цел и тя е да отговори на критиките на Европейската комисия и това задава до голяма степен нейния обхват, и това е политическа задача, която ни беше възложена. Няма как да излезем от това нещо. Аз не знам когато Вие сте правили Вашите предложения, дали те са придружени с всички тези анализи, които препоръчвате, но има международни стандарти, има доста добре утвърдени отдавна дискутирани идеи, които са обобщени в стратегията. Радвам се, че разпознавате някои от тях. Надявам се да можем всъщност по-скоро да се фокусираме върху това, и чрез една реформа на Закона за нормативните актове да гарантираме, че когато има нормативни действия, там ще се прилага именно това, което Вие пледирате и което аз по принцип подкрепям. Това, особено в този формат, е важно като обща цел да си го поставим, тъй като реформата в Закона за нормативните актове отдавна стои на дневен ред, но никой парламент в крайна сметка не го прави. 
Благодаря Ви. 
ЩЕРЬО НОЖАРОВ: Само едно изречение. Не само в swot анализа, но молбата ни е и да промените един раздел, който се казва „активизация на магистратите”. Това не звучи добре. Какво значи активизация на магистратите? Някакси не звучи добре тази дума. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Думата не Ви харесва, смятате, че това не трябва да е цял раздел или?
ЩЕРЬО	НОЖАРОВ: Не, самата дума активизация на магистрати – какво се има предвид? Не ми звучи подходящо. След като ще го четат в Европейската комисия. Това означава ли, че до момента са пасивни или какъв е изводът? Не звучи добре за официален документ. Могат да се коментират още неща, ние ще Ви ги изпратим като бележки. 
ПЛАМЕН ЦАНКОВ (Сдружение „СЕФИТА“): За съжаление и ние имаме критики към стратегията и основното е, както каза и колегата, е че по-скоро има някакъв пожелателен характер. 
Това е впечатлението, което се създава от пръв прочит и то е защото в тази стратегия не са показани някакви критерии, някакви измерители на ефективността на дейностите, които да са предвидени в нея. Как ще разберем след 5-6 години, че тази стратегия е постигнала целите си? Няма въведени критерии. Какви ще бъдат тези критерии, вече е съвсем друг въпрос. 
Документът освен това твърди, че е актуализация, тоест досега е съществувала някаква стратегия и тя се актуализира, а същевременно не е отчетено моментното състояние на нещата – да се знае откъде се е тръгнало, какво е постигнато досега и какво ще бъде постигнато след 5 години примерно. 
Документът също така се върти изцяло около магистратите, въпреки че претендира да е стратегия за реформа на съдебната система. Още в началото се казва, че общата цел и визия на стратегията е насочена да надгради усилията за модернизация на съдебната власт. Съдебната система не е само съдебната власт. Има много други елементи, които ние не виждаме да са отчетени в този документ - като се почне от съдебни заседатели, съдебни секретари, вещи лица, адвокати, дори ако искате и всички други помощни и обслужващи структури. 
Ако трябва да бъде конкретен - вещо лице съм, явявал съм се в съд, не мога да разпозная после в протокола думите си, които съм казал в съдебна зала. Виждате, че един съдебен секретар може и е пряко ангажиран и от него също зависят неща. А някакси не се намира мястото на тези хора в тази стратегия. 
В този смисъл имаме претенции към това, че в документа не е направен като основополагащ структурен и функционален анализ на цялата съдебна система - да се определят кои са елементите от нея, всички лица и професионални групи, които са ангажирани, и след това да се определят и взаимоотношенията между тях. 
Това, според нас, е съществен пропуск на документа. И тъй като нас – съдебните експерти, ни засяга пряко съдебната експертиза, искам да се спра и на нея. 
Проблематиката в стратегията е засегната в стратегическа цел 4 „Моделна и ефективна наказателна политика, специфична цел: експертизи”. 
Първо е странно защо точно там е посочена съдебната експертиза, сякаш другите области на правораздаването - като гражданско, административно, търговско, данъчно и т. н., нямат нужда от съдебна експертиза. Това е недоразумение, според нас. 
В стратегията се казва, че трябва да се разработи пакет от промени в модела на експертизите. Доколкото ни е известно на нас такъв модел няма и никога не е имало. Какво ще променяме след като това не е направено? Даже по въпроса ние имаме и документ, който представлява едно писмо от 2012 г. с изявление от Министерството на правосъдието, в което се казва, цитирам по памет: „Поредната работна група за обсъждане проблематиката на съдебната експертиза е разпусната поради липса на концептуално единство за ролята и място на съдебната експертиза”. 
Ние нямаме нито правила за изработване на съдебни експертизи, нито някаква концепция. Нееднократно сме отправяли предложения към министерството, миналата година имаше, също така, кръгла маса по въпросите на съдебната експертиза с доста широко представителство, но изобщо не е обърнато внимание на този момент. 
На практика се получава нещо съвсем друго: ще правим реформа, ще правим промени, а онзи ден Министерството на правосъдието качи на сайта си „нова“ наредба за вещите лица, по съдържание идентична на тази, която Върховният административен съд отмени съвсем наскоро. Тази наредба, която е качена на сайта, е същата като предишнаата от 2012 г., буквално преписана, а тази от 2012 г. е същата като по-предишната от 2008 г., в която има съвсем малко промени. За такива реформи ли говорим? 
Последната наредба беше отменена по наша жалба пред ВАС, вярно, отмени се на процесуално основание, но в жалбата ни са разписани възраженията по същество против тази наредба, така че юрисконсултите на министерството разполагат с тях и можеше да ги вземат под внимание. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Първо, не успявам да разбера – хем нямало модел затова като се предложи някаква реформа - лошо е, но после -няма реформа. Правим предложение за изграждане на такъв модел. Дали сега в момента има модел, какво значи модел и цялата тази семантика е излишна, разбирате ли. 
Някакси мисля, че сме съгласни, че е необходимо сериозно преосмисляне на целия подход към експертизите и това казва в съответната част стратегията. Трудно ми е да разбера защо това предизвиква Вашето неудовлетворение. Това, че сте писали през 2012 г. писмо до министерството и то тогава или някаква работна група не е успяла да стигне до концепция и сега ние предлагаме изграждане на някакъв модел... Но защо вие сте против това, наистина Бога ми, не мога да разбера. Не мога да разбера защо трябва и да се пише с този тон, честно Ви казвам. Някакси ми се струва, че този дебат има смисъл да се води, ние сме нещо направили, може да е добро, лошо и т. н. 
ПЛАМЕН ЦАНКОВ: Щяхме да приемем, че е направено нещо, ако министерството не беше качило пак старата наредба като нова. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Това е качено за обществено обсъждане, както Вие самият казвате. С отменянето на наредбата е създаден правен вакуум, експертите са изработили някакъв документ, нашето политическо решение беше именно затова да я качим – за обществено обсъждане, за да можете да коментирате и да можем да адресираме този проблем. Въпросът е технически – дали първо сме качили за обществено обсъждане и после сме пристъпили към някаква сериозна преработка на това, което експертите на министерството са дали. Това е капацитетът на министерството, това са изработили, качваме го, за да получим именно вашето становище, ако успеете в по-конструктивен тон да го дадете, много ще се радваме на това нещо. 
ПЛАМЕН ЦАНКОВ: Съгласете, че този подход е малко...
ХРИСТО ИВАНОВ: Защо? Какво обидно виждате в този подход? 
ПЛАМЕН ЦАНКОВ: В министерството не знам вече колко наши писма има. Нашето становище се знае. Можеше малко поне да бъде преработен този документ преди да се качи там. Всички или някои забележки, които имаме към него, да се отразят. Сега защо трябва да се предлага на обществено обсъждане нещо, с което очевидно обществото не е съгласно, или поне тази част от обществото. 
ПЕТКО ПЕТКОВ: Ние имаме готовност да преработим проекта, когато и ако постъпят съществени концептуални предложения, и ще го направим. 
ВЕСЕЛИНА ПОПОВА: Ние вече сме внесли, между другото преди два – три дни конкретни предложения по конкретните текстове на проекта на наредба. 
ПЕТКО ПЕТКОВ: Когато изтече 14-дневният срок Вашата организация заедно със служители на министерството, заедно с представители на организациите, които изразят също като Вас някакви становища, ще се съберем и ще оформим окончателния облик на документа. Но, както каза министърът, това е капацитетът на министерството – толкова могат, толкова правят. По-добре е винаги да се седне с някакви готови текстове на масата, отколкото да седнем и да пишем от нищото. Това е. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Ще кажа две думи по въпроса. 
Ние сме внесли действително писмено становище и то е конкретно член по член, алинея по алинея от проекта за наредба. Но нас ни афектира обстоятелството, че отменени положения от ЗСВ - като примерно избор на вещи лица на случаен принцип, което е отменено през 2011 г., през 2014 г. отново се въвежда с наредбата. Други положения, които реферират от един член към друг, се оказва, че в този член са отпаднали тези положения, към които се реферира. Имам предвид в наредбата от 2004 г. се предвиждаше минимално възнаграждение, в наредбата от 2008 г. това минимално възнаграждение отпадна. И сега продължава да се реферира към една несъществуваща точка 7 от предходен член. Мисълта ми е, че човек като го чете това нещо, остава с впечатление, че този, който го е писал, не го е прочел след като го е написал, а просто го е преписал. Не е единичен случай това, или случайна грешка, всичките грешки, които имаше от този характер в наредбата от 2012 г., сега се повтарят и през 2014 г. Просто документът не е обвързан. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Господин Герджиков, всичко това аз съм готов да го приема. Просто Ви обяснявам, въпрос на подход беше от наша страна. Експертите това дадоха, за нас беше очевидно, че това не е качествен продукт, но решихме именно за да получим реакция на експертната общност, да го качим като такъв за обществено обсъждане. Не е въпрос на някаква обида към вас, напротив, именно мислехме, че като ще е за обществено обсъждане, това трябва да се случи. 
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Тоест Вие качвате предложения, ще има работни маси, ще има срещи, обсъждания? 
ХРИСТО ИВАНОВ: Всичко, което е необходимо, ще го има. Сега ще съберем предложенията, които дойдат, които да докажат, аз не съм специалист и като се види обема на проблематиката, естествено че ще направим широка дискусия за тази тема. 
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ (СЮБ): В момента се въртим около един проблем, който едва ли е толкова важен, затова искам две думи да кажа. Да не забравяме това, което сме направили дотук. 
Първо, няма правен вакуум, защото отменената наредба означава, че се прилага старата. 
Второ, направихме една експертна кръгла маса с Министерството на правосъдието, Висшия съдебен съвет и Съюза на юристите в България, на която много сериозно обсъдихме проблемите, и всички единодушно стигнахме до заключението, че трябва със закон да се уреди материята за съдебната експертиза, направихме много сериозни предложения. Плюс всичко останало има изготвен проект на закон с европейски пари, който някъде почива и никой не се занимава с него. 
Да не си губим времето повече с наредби, да седнем и да поработим сериозно, всяка една от организациите, които участваше на тази кръгла маса, изяви желание да участва с експерти, за да може по-качествено да се подготви един нов законопроект или върху стария да се направят някакви промени и да го решим този проблем. 
Но сега да говорим и за по-сериозни неща, защото се захванахме с вещите лица, а пък стратегията е много по-сериозно нещо. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Благодаря Ви, господин Славов, поемам ангажимент да направим работна група на база на тази заявка, която е направена на кръглата маса. Знаете, ние не сме участвали на нея, извинявайте, ако не сме отчели някои неща, но ще направим такава работна група и ще внесем, ако има готовност за закон, ще го внесем в Народното събрание. 
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА (БСА): Ще направя изказване от името на Българска съдийска асоциация. 
Бяхме поканени за участие при обсъждането на стратегията през м. август, за съжаление не можахме да вземем участие, защото м. август е време за почивки, отпуски и след толкова много работа през годината нямаше кой да ангажираме да участва, поради което видяхме само предложения вариант. В края на м. август, заедно с Асоциацията на прокурорите и Камарата на следователите, написахме едно становище, което е в много общ план. То беше по-скоро за да се отговори, за да бъдем и ние вътре, да участваме. 
Нашето становище тогава беше и продължава да бъде, че тази стратегия трябва да бъде подложена на много широко обществено обсъждане, радвам се, че такова обсъждане се започна по няколко причини. 
Първо, това е един документ, който е изготвен от Министерството на правосъдието, господин министърът каза, че е в отговор на критиките на Европейската комисия, като, надявам се, ще се съгласите с мен, че такъв документ не може да бъде изготвен само заради критиките на Европейската комисия - той трябва да бъде изготвен и в отговор на нашата си тук съдебна и обществена действителност, и той трябва да отговаря най-вече на нея и да бъде съобразен с нея, едновременно с критиките на Европейската комисия, тъй като критиките на Европейската комисия са за това, защото съществува нашата си действителност и нашата съдебна система. Тоест този документ трябва да отговаря на нашата съдебна система преди всичко и да бъде съобразен с нея. 
Второто и най-основно е, че ние възприемаме тази стратегия като едно предложение от страна на едната от институциите, която трябва да бъде и е ангажирана и носи отговорност за съдебната система, предложение за създаване на, така да се каже, един национален план за развитие и реформиране на съдебната система, който да се създаде с участието на всички институции, които са ангажирани в сектор „Правосъдие”. Защото колкото и да е добра стратегията, изготвена от Министерството на правосъдието, голяма част от заложеното в нея не е от компетентността на Министерството на правосъдието, и затова освен мнението на магистратската общност, на неправителствения сектор, на вещите лица, адвокатите, на цялата правна гилдия трябва да се вземе мнението и да се чуе гласа и експертното мнение на всички представители на институциите, които по-нататък ще бъдат ангажирани с провеждането на тази съдебна реформа, за да може да се каже каква трябва да бъде тази стратегия, да се каже дотук какво сме постигнали, защото ние за да реформираме нещо, трябва да кажем какво сме направили. 
От 25 години говорим за реформа, тази реформа лека-полека се прави, стъпка по стъпка се прави. Да, има много проблеми, говори се за непрозрачност, говори се за корупция, говори се за независимостта на магистратите и т. н., говори се за бавно правосъдие. Всички тези неща ги знаем, знаем тези критики. Но ние сме постигнали нещо. Имаме висш съдебен съвет, имаме различни видове съдилища по рангове, по видове, имаме една донякъде работеща и функционираща съдебна система. Оттук нататък трябва да видим в кой сектор какво сме постигнали и какво има да се променя и как ще го променим. Трябва да начертаем стратегически цели, после конкретните си цели, трябва да видим индикаторите, с които ще ги измерим. Тогава можем да кажем, че сме изградили стратегия. 
Ние имаме много и конкретни предложения във връзка с предложената стратегия. Не е мястото сега да ги дискутираме, защото на 26 ноември има широко обсъждане в зала 15 на Съдебната палата. Благодарим, че сме поканени, ще изпратим представител и тогава ще кажем подробно нашето становище. Благодаря. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Благодаря Ви, госпожо Желявска, благодаря за становището, което дадохте през м. август, аз и по медиите благодарих за него, не знам дали сте видели. Отнасям се с разбиране, че на тази среща, която тогава беше проведена, не сте могли да се включите, но тази стратегия, въпреки че ние оперираме в конкретен времеви формат и трябва да ви кажа, че сега - в 11,30 часа, трябва да отида на телефонен разговор с Европейската комисия, тъй като нашето правителство е решило, че оперативна програма „Добро управление” трябва да бъде изпратена другата седмица в Брюксел, тъй като ще се форсира работата по нея, ние просто ще имаме последна възможност да коментираме конкретните мерки, които се предвиждат за финансиране по оперативна програма „Добро управление”. Ако ние, разбира се, можем да го обсъждаме този документ много дълго време, и аз да се срещна с всеки магистрат и да го попитам за неговото мнение, това би било оптимално, обаче просто трябва да успеем да го използваме, за да получим финансиране по оперативна програма „Добро управление”. Тук има хора, които по-добре го разбират това от мен. За да обосновем искането си за финансиране, ние трябва да имаме някакъв рамков документ и тази цел също трябва да се има предвид от гледна точка на времето, с което разполагаме. Ние изпратихме преди близо месец писма до всички институции с молба те да дадат своите конкретни искания в това отношение, използвам случая, че има членове на Висшия съдебен съвет, за да кажа, че за съжаление не получихме от тях техните предложения какво искат да се финансира. Аз няколко пъти се опитах да се видя с г-жа Найденова и да почнем на експертно ниво да работим това нещо, предупредих я, че ще се форсират много сериозно нещата, просто кабинетът е амбициозен в това отношение и тук аз нищо не мога да направя, бърза се да се приключи работата по тези програми, така че малко сме поставени във времево отношение не в много изгодна ситуация. Това са реалностите. 
Друга реалност е европейският механизъм, аз по никакъв начин не съм казал, че това е единственото нещо, което трябва да отчитаме, но трябва да съобразяваме това нещо като национална политическа цел, наистина е така. И когато си говорим за оценка на съществуващото положение, тези доклади, които имаме, са достатъчно добра база. Самата стратегия предвижда всяка година да се правят допитвания и до магистратите, и отделно до широката общественост, за да се получат такива оценки на прогреса на нейното изпълнение. Знаете добре, дебатът е за това как се мерят качествените и количествените показатели на работата на правосъдните институции. Много голяма тема е, не може да се каже, че кой знае колко има в теорията като краен вариант, затова сме се спрели на тези показатели – общественото мнение, мнението на магистратите, предвиждаме ежегодно допитване до тях, така че на всеки етап да се отчита това нещо. Поставени сме в конкретна времева и политическа ситуация, която се опитваме да отиграем по възможно най-добър начин. Сигурно не е най-добрият, но това е положението. 
В този смисъл наистина документът е публикуван преди доста време вече, всеки има възможност и е поканен да даде становище по него, аз благодаря на Висшия съдебен съвет, бяхме поканени в почти всички комисии, за да обсъждаме много задълбочено, благодаря им, че ще организират този форум на 26 ноември, просто посланието ми е включвайте се с конкретни предложения, за да можем да ги отразим навреме. Времето наистина тече доста бързо в момента. Това е положението и аз няма какво много да направя в това отношение. На 26 ноември ще чакаме вашите предложения, но ако имате готовност и по-рано, можете да ми ги изпратите, ще ви бъда благодарен, дори да са в някакъв предварителен порядък. 
Вашето становище от м. август го имаме (към г-жа Желявска), Вие бяхте отбелязали няколко конкретни неща, ние сме ги отразили – бяхте говорили за необходимостта за конкурсите и за атестациите, има някакви предложения, ще се радвам да коментирате конкретно дали на Вас те Ви се виждат адекватни. 
Не сме предвиждали закриване на следствието, това също бяхте го отбелязали, просто казваме, че настоящото положение не може да продължи да съществува и че трябва да се направи някаква все пак по-сериозна оценка какво може да се направи. Това е единственото нещо, което казва стратегията в това отношение, просто защото аз не мисля, че някой в момента може да твърди, че може да се вземе окончателно решение за положението. Така че ще благодарим, ако дадете и други конкретни предложения, просто молбата ми е сега вече ще трябва по-бързо да действаме, защото обективното положение е такова. 
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Да разбираме ли в такъв случай, след като казахте, че имате телефонен разговор, на който трябва да се говори за европейски пари, да разбираме ли, че този въпрос със стратегията на практика е решен, тоест Вие ще кажете, че стратегията е готова? 
ХРИСТО ИВАНОВ: Не. Вижте, аз няма да кажа, че стратегията е готова. Аз ще кажа това – идвам от поредното обсъждане, на 26 ноември предстои поредно обсъждане, стратегията е проект към момента. Но разбирате, че ние някакси е хубаво да избегнем ситуацията, в която сме поставени пред избор  дали да продължим да обсъждаме стратегията и да останем без европейски финансиране и затова молбата ми към Висшия съдебен съвет беше да седнем да отделим спорното от безспорното. Безспорното, което, подозирам, че като седнем да си говорим, ще установим, че е около 90%, да го пуснем да върви нататък. За разделението на Висшия съдебен съвет, за което не са необходими европейски средства, да си спорим колкото си искаме. 
Другият елемент на политическата ситуация, в която се намираме, и той е конкретен, е, че Народното събрание прие политическа управленска декларация, в която беше заложено разделението на Висшия съдебен съвет. Аз и на Висшия съдебен съвет пред колегите казах, аз не съм участвал в писането на този документ, но това е политическо волеизявление достатъчно ясно. В този смисъл и това е нещо, което трябва да съобразим като факт, то е географски факт. Така че оттук нататък аз в този разговор днес ще се опитам да се ориентираме какво следва от гледна точка на Европейската комисия - вчера ми се обадиха за него, в смисъл, казвам ви как стоят нещата в момента и ще опитаме да спечелим колкото се може повече време, за да довършим процеса. 
Процесът е, че на 26 ноември да се случи това обсъждане, евентуално още някакви, но преди края на годината трябва да внесем някакъв вариант на тази стратегия в Министерския съвет. Иначе тя няма да бъде отчетена в доклада на Европейската комисия. Ако не бъде отчетена, отново ще има негативни констатации за състоянието на съдебната система и т. н. Има просто няколко влака, на които трябва да успеем да се качим едновременно. Това е ситуацията, за съжаление. Не мога да кажа, че ми харесва, но откровено ви я споделям тук, за да можем да действаме с оглед на нея. 
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Само ще кажа, че ние наистина имаме детайлизирани становища по доста от пунктовете на стратегията, които ще представим на обсъждането и затова питах дали въпросът не е решен, защото ако е решен, няма смисъл. Ще моля наистина за възможност да ги напишем всичките, ще ви ги представим бързо. Друг е въпросът дали ще бъдат взети предвид, но имаме детайлизирани становища по доста от въпросите, които просто сега няма време да представя. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Пращайте веднага, щом ги имате. Но голяма част от мерките ние сме оставили нарочно в един малко по-рамков формат. Да се върнем към експертизата. Казваме изработване на нов модел, но не предопределяме какъв да е този модел, именно за да може да спечелим време оттук нататък да почне дебата по конкретните теми и да се свърши работа сериозно. Ние разбираме, че когато през м. август започнахме да работим по това нещо, времето ще е прекалено кратко по всички тези теми, затова сме ги оставили наистина да може да се осигури финансиране за тази работа. И каквото обучение и друго трябва да се случи, да ги имаме парите и вече да започнем по един малко по-структуриран начин да си говорим по тези теми, след като сме осигурили финансирането. Това е логиката на действията ни в голяма част от областите. Просто веднага пращайте становища, ако имате, за да можем да ги съобразяваме.  
ЕВГЕНИ ИВАНОВ (АПБ): Използвам репликата на г-н Иванов – да отделим спорното от безспорното, точно това исках да кажа и аз. Лятото имахме възможност да кажем това, което мислим и то беше именно на този принцип аргуметнтум а контрариум – това, което не сме посочили в нашето становище, ние го възприемаме. И действително стратегията е изпълнена с качествени и добри предложения, които според нас ще доведат именно до един положителен ефект. 
Има някои неща, които обаче не можем да възприемем или поне трябва да бъдат обсъдени, за да се намери верния отговор. Ние не виждаме на този етап този, който е посочен като верен, не го припознаваме. В този ред на мисли и ние имаме конкретни предложения, активно работим да изкристализират, за да можем да ги предложим. Даже вчера имахме Управителен съвет, ще продължим работа. Не знам дали ще успеем да ги формулираме така, както ни се иска за 26 ноември, аз лично съм малко скептичен, че на 26 ноември ще се случи такъв дебат, какъвто се очаква. Дори ми се струва, че професионалните организации няма да бъдат добре представени - поканата до тях е само за един човек. Ние сме национално представена организация, един човек не може да говори от името на всички, въпреки че по устав има такава възможност. Аз не искам да говоря от името на всички колеги, а искам да поканя няколко колеги от различни прокуратури, за да чуем гласа на колегите, които работят и които имат проблеми и искат да споделят как биха могли да бъдат решени те според тях. Отсега казвам, че ние ще отидем повече от един човек, ако искате ни върнете. Това в рамките на шеговития тон. 
Ако ще има обсъждане, то трябва да е сериозно. Не мога да се отърся от чувството за предрешеност обаче и това трябва да споделя, защото някакси дебатът изостава от написаното, би трябвало да стане точно обратното. Както г-н министърът спомена - вече имаме рамково политическо споразумение, в него твърдо е фиксирана първата мярка, очевидно е, че тя трябва да се случи. Изводът се налага и от това, че в средата на м. декември вече трябва да бъде внесен законопроект. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Не, не, не сте ме разбрали. Законопроектът след това ще си го работим, ние в момента разработваме, тъй като ни поискаха от Министерския съвет да обосновем конкретно политическа декларация. Пак казвам, Министерството на правосъдието и аз лично научихме за тази политическа декларация в деня преди обявяването й, съвсем честно ви казвам. За мен там има доста проблеми от чисто правна и техническа гледна точка - говори се от една страна за разделяне на Висшия съдебен съвет по ЗСВ и създаване на два нови съвета чрез конституционни промени и т. н. Доста е объркан документът. 
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: Но дебатът трябва да върви преди окончателното изписване на крайния вариант. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Съгласен съм. 
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: Ние ще продължим да работим и разчитаме наистина да се случи дебатът, за да може да се чуе мнението на всички. В този вариант виждам, че прокуратурата е обект на стратегията, ние искаме да участваме в обсъждането и да си кажем мнението. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Тоест идеята за активизация на магистратите ни ви плаши, нали така? 
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: Не. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Пак казвам, малко е и политическо, и по всякакъв друг начин доста разкалян теренът, на който се движим. Аз също бих искал да можем да си обсъдим всички неща спокойно и след това политическите сили от парламента да съставят правителство, но така се получи. От политическа гледна точка за тях беше много важно да дадат някакъв силен сигнал в тази посока и го направиха както можаха. Не са ни питали, това е положението. Това, което оттук нататък можем да направим обаче и това е важно, че тъй като наистина аз ще направя всичко възможно да осигуря достатъчно време за обсъждане на конкретните законодателни предложения, а там е важното, и искам да ви кажа, че съм напълно убеден, че ние можем да стигнем до модел на такава вътрешна диференциация, която да не ви притеснява, да бъде конструктивно и да свършим добра работа. И усилията ни трябва да са насочени натам – по работата по ЗСВ. Ние можем да пристъпим към нея едва когато стратегията е одобрена от парламента, което вероятно предполагам, че те ще бързат да го направят през м. януари от гледна точка на доклада, но това ще бъде рамков политически документ, на база на който ние ще пристъпим да работим изменения в ЗСВ и т. н. Така че там ще падне всъщност големият акцент и нещата са достатъчно рамково формулирани, за да можем да ги изпълним със съдържание, което дори да не сме сто процента съгласни, поне да сме сигурни, че няма особено да ни притесняват и да е вредно. 
ГЕРГАНА МУТАФОВА (АПБ): Няколко изречения и от мен, за да допълня нашия председател г-н Иванов. Ние от Асоциацията на прокурорите приемаме по същия начин както повечето колеги от професионалната гилдия тази стратегия като рамков документ, каквото тя фактически представлява, още повече, че по-голяма част от целите са записани, част от тях по мое виждане са доста повече. Но понеже приемаме това като рамков документ, действително голямата борба на идеи ще бъде, когато тръгнем да пишем законопроекта за изменение на ЗСВ, НК, НПК. Както имахме възможност при една наша обща среща да ви кажем, ние имаме конкретни предложения по наболели въпроси, каквито са конкурси, атестации, натовареност, съдебна карта, всичко това, което в редица работни групи обсъждаме с Висшия съдебен съвет под една или друга форма с наше участие. 
Сега като точка 2 от дневния ред е обсъждане изменения цялостно в държавата за случайното разпределение на делата и т.н. Това са конкретни въпроси, които искаме и държим с наше участие да се говорят, обсъждат и да бъде взето нашето мнение при изготвянето на законопроекти. 
Ние приемаме тази стратегия като рамков документ и в тази връзка един въпрос искам да задам, не знам дали той ще прозвучи като риторичен, за мен обаче е конкретен. Защо в стратегическа цел 1 и нейната специфична цел 1 по-долу е посочено и на базата на какъв swot анализ, че начин за преодоляване на институционалните причини за неправомерно влияние върху Висшия съдебен съвет може да бъде разделянето на съвета на две колегии и преминаването му към работещ на сесии, а не постоянно действащ. Все пак трябва някакъв анализ да е направен, от който да се вижда, че тези две мерки, ако бъдат взети, ще намалим или ще преодолеем в значителна степен институционалния натиск върху Висшия съдебен съвет. Понеже ние имаме друго мнение от асоциацията, вие го знаете, ние официално сме го изразили, ще ми се, но не знам дали на 26 ноември няма да може нещо конкретно да бъде обсъждано, но понеже това е една конкретна мярка, посочена в стратегията, за разлика от останалите рамкови стратегически цели. Не сме съгласни с нея и сме го изразили това и писмено и ще продължаваме да държим на мнението си, именно защото смятаме по наше лично наблюдение, че тези мерки няма да доведат до едно такова преодоляване, ако то съществува към настоящия момент и е обозначено като проблем от ЕК. Може би други мерки, може би някакви постъпателни, поетапни или други предложения могат да доведат до едно такова преодоляване, ако то съществува, но смятаме, че такова едно разделение няма да помогне, напротив, ще доведе до допълнително усложняване на работата по конкретни теми, които имаме към настоящия момент, като измененията на тези устройствени закони, както и законите, които засягат наказателната политика на страната. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Аз няколко пъти предложих на срещите с комисиите във Висшия съдебен съвет, понеже тази тема, първо, очевидно може да се отдели от всички останали теми, предложих преди няколко години Съюза на юристите в България беше направил една великолепна дискусия по модела на Висшия съдебен съвет, на който се получи много хубава дискусия и предложиха на Висшия съдебен съвет да помолим с журналистите буквално да повтори формата, за да можем сега в светлината на това, което дискутираме, да се случи. 
ГЕРГАНА МУТАФОВА: Чудесно. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Не можах да разчета какъв е отговорът, но така или иначе мислех на 26 ноември да подновя това предложение. Аз сега съм готов да влезем в този разговор, но времето ще отиде и затова някакси като се замислих как е най-добре да подходим, просто се сетих за тази дискусия, че тя наистина се получи по най-добър начин. Именно с оглед на това нещо вече на базата на този разговор, който се състои, да пристъпим към работата по ЗСВ. 
РУМЕН ГЕОРГИЕВ (ВСС): Аз бях изкушен от завоя на дебатите тук и не като пристрастно лице, а като човек, който е писал по тази тема, да подпомогна дискусията на 26 ноември с едно резюме на обсъжданията през последните двайсетина години по тази тема, за да не падаме и да се спъваме в стари камъни. Знаете, че сега е седми състав на съвета, който трябваше да почне да действа през 2021 г. и че от шестте предишни състави, три са разгонени. Използвам този термин не стратегически. Така че когато се прави последното изменение, се отчетоха няколкото предимства на постоянно действащия състав на Висшия съдебен съвет и те са в няколко точки, така че опонентите на тезата биха могли да се готвят по тези точки. 
Първо, сесийно действащия съвет се събира един или два пъти седмично и когато се раздели неговото заседание на броя точки на броя на съдии, прокурори и следователи, се получават много малко числа, което особено през 1992 г. при т. нар декомунизация беше много вредно, защото на единият полюс седи пожизнено преназначаване, на други полюс – уволнение поради непригодност, което пречи да се упражнява юридическа професия въобще. Така че този сложен избор да се отстрани един човек беше съсредоточен в много малко секунди. 
Второто голямо предимство на постоянно действащия съвет, е това, че се прекъсва трудовото правоотношение и членовете, които идват отнякъде, не са в служебна зависимост с други хора, особено с шефове в съдебната система. Постоянно действащият съвет има още едно предимство и това е възможността за специализация и за обучение. Вярно е, че за последните 5 бюджета средствата, които българската държава отделя за квалификация на магистрати, е 0 лева, което очевидно е недобро решение, но така или иначе е факт. Така че квалификационните програми много често са за сметка на различни европейски програми. 
Така че в тази насока имаше много писания, аз също съм писал, има и в „Общество и право” доста други статии, които бяха продиктувани от самата практика на Висшия съдебен съвет, особено когато членовете са в йерархична зависимост с председател на върховен съд или с главен прокурор и т. н. Възможността да се отстоява независимост на съдебната система по тази линия в крайна сметка беше едно решение, което дълги години беше обсъждано, и при предишната промяна на закона беше приета по същество с консенсус. 
Това е първата тема. 
Преди 2 години вече имаше изготвен проект за промени в ЗСВ, голяма част от тях бяха предложени от настоящия състав на Висшия съдебен съвет. Много сериозна част от тези норми са насочени именно към укрепване независимостта на магистратите. Аз мисля, че този труд, който се полага от 2012 г., също не бива да бъде игнориран и когато се планират нови действия, е добре да се използва вече съгласуван проект, защото мисля, че този проект мина на съгласуване още през 2013 г. Благодаря за вниманието. 
ДАНИЕЛА ИЛИЕВА (НССС): Ние знам, че сме важен сектор в съдебната система, но за да не остават хора с впечатление, че ни няма никъде и че не се върши различна дейност за това съдебната администрация да е наистина професионална, управителният съвет направи един анализ на достигнатото досега, изготвихме едно становище, като си позволихме да презентираме нашата дейност и работата ни, която вършим за администрацията, и изведохме едни цели и едни дейности, които са взаимствани от стратегията 2010 г., но смятаме, че или не са се почнали, или не са достигнали докрай. Така че ние мислим, че в тази стратегия те трябва да продължат да фигурират. 
Първото нещо, на което ми се ще да обърна внимание, е на изписаното “административни” служители. Няма такива административни служители - в смисъл, че е ясно, че в закона е казано „съдебна администрация”. Просто това е една може би техническа грешка, имайте го предвид. 
На следващо място, на нас ни се ще да залегне разработването и въвеждането на единни стандарти и критерии за определяне съотношението магистрат – съдебни служители, защото имаме анализ на натовареността, през годините се случиха различни неща за магистратите, но за съдебните служители конкретно нищо не се е случило. 
Следващото, което е - въвеждането и прилагането на обективни критерии и процедура за атестирането на съдебните служители. Преди години беше изработена методика за атестирането на съдебните служители и тази методика беше идея на Националното сдружение на съдебните служители. Имаше я, но с изменението на правилника, тази методика не е актуална и сега тя трябва да бъде разработена наново. 
Следващото нещо, което е - кариерното развитие на съдебните служители. Смея да твърдя, че към днешна дата то е нулево. А пък и самото атестиране не е начин за кариерно развитие, защото не сме стигнали дотам то да бъде обективно, това е един формален процес, общо взето. Не сме стигнали дотам атестирането да бъде начин за подобряване на дейността, за мотивиране на служителите. Практиките са различни, има и добри практики, но общо атестирането не е така, както ние искаме да бъде. 
На следващо място - задължително начално и специализирано обучение, за да не ни казват, че секретарите не записват това, което се случва в залата. 
Другото нещо, което е - Националното сдружение на съдебните служители първо разработи своя етичен кодекс и той беше всъщност базата и на 90% формата, на който стъпи Висшият съдебен съвет, предишния състав, и прие единен етичен кодекс на съдебните служители. Но към днешна дата как се прилага, защо се прилага и какво се случва, ние не знаем. Пак казвам, усилията на много хора са насочени и се извършват различни дейности. Ние от националното сдружение имаме добра комуникация и със съдебна администрация към Висшия съдебен съвет, и с административните ръководители, но смятам, че мястото на тези неща са в стратегията. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Благодаря Ви много. Част от тези неща мисля, че по един или друг начин са засегнати, но ще вземем Вашите предложения и ще се погрижа да са по-добре отразени. 
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Господин Министър, уважаеми колеги.
Аз искам да поставя няколко принципни въпроса, да не навлизаме в конкретика, защото самият статут на Гражданския съвет не му дава възможност да прави такива преки предложения в момента пред министъра. Той е дошъл да ни чуе, но реално ние можем да съветваме Висшия съдебен съвет и нищо повече на този форум. 
Какъв е характерът на стратегията? 
Имаме една стратегия, утвърдена от Министерския съвет, вероятно и този документ, който е подготвен сега ще се утвърди от Министерския съвет. Той няма характер и на подзаконов акт и няма никаква задължителна сила и по отношение на Висшия съдебен съвет, и по отношение най-малко на Народното събрание. 
Значи с оглед на това, че сме закъсали с европейските пари, напълно разбирам министърът и нямам нищо против да процедираме по този начин, по който работи министерството, за да можем, както се казва, да стигнем до някакъв положителен резултат. Но какъвто и документ да бъде представен в Брюксел през м. декември, това не е край, тоест няма никакъв проблем да продължим да го обсъждаме, да го усъвършенстваме и наистина да му дадем характер на документ, който трябва да бъде изпълняван не само от Министерския съвет, защото той ще го приеме, а и от Висшия съдебен съвет, и от Народното събрание. Аз затова имам това принципно предложение, продължаването на работата върху стратегията да бъде в тази посока и да излезе като един общ документ на трите власти. Това няма да бъде първият документ, който те създават съвместно и аз ще ви дам пример от дейността на Висшия съдебен съвет. През 1996 г. подписахме един меморандум за сътрудничество между трите власти. Ние бяхме настоятелни - съдебната власт, изпълнителната и законодателната малко се дърпаха, но накрая го подписаха. Той беше с много малко точки, но на основата на него ние имахме една много стабилна позиция тогава, когато решавахме примерно финансови проблеми. 
И вие всички си спомняте, че в минало време ние с бюджета въобще не сме имали проблеми. Сега чувам от колегите, че и за следващата година няма да имат никакво увеличение на бюджета, което хич не е добре за развитието на проблемите на съдебната власт. Така че моята идея е да работим нещо в тази посока, да продължим да усъвършенстваме този документ и във всички случаи да направим два сериозни раздела. 
Мисля, че на това ниво ние трябва да стигнем до някакви решения за конкретни, преки мерки, които трябва да започнем да прилагаме, защото ние това, което го правим тук, може да стане като предишната стратетигя - потъва в бумагите и нищо не се получава. А имаме неща, които трябва да направим незабавно, за да можем да променим нещо и ще ви дам най-елементарният пример – не може делата на цяла България да ги решава Върховния съд. Като отидете навън, даже вчера Нели Куцкова ми каза – аз когато отивам с колеги да се срещам навън, като ме питат каква е числеността на Върховния съд и мен ме е срам да кажа. 
Няма върховен съд със сто съдии. Никъде в света. Не може така да продължаваме. Не говоря за натовареността, защото това е пък нещо ужасно. Само нахвърлям като един от възможните проблеми, които ние много пряко, директно, бързо трябва да решаваме. И затова искам в стратегията един такъв раздел да направим. 
Но да бъде документ, който е приет и от трите власти. Когато съдебната власт има нужда от някаква законодателна промяна, от по-добро финансиране и т. н., това трябва да може да става с ангажиментите на другите власти, а не да бъде съдебната власт последна дупка на кавала, никой да не й обръща внимание и ако останат случайно пари - да й се дават. 
Само това искам да кажа и няма да Ви ангажирам повече със становище и да навлизам в подробности. Така че в стратегията едва ли до декември нещо особено можем да подобрим в нея. Да върви така, дето се казва, да вземем пари и по-нататък да продължим да развиваме и да работим. 
Що се отнася до проблема евентуално за провеждане на една нова експертна маса, само напомням, че предишната беше направена с участието и под патронажа на председателя на Народното събрание тогава. Направихме я след един унищожителен доклад на Брюксел от юни 2011 г., в който имаше такава критика, като че ли Висш съдебен съвет до този момент въобще не е имало. 
Тази конференция повлия донякъде на промените, които станаха в последващия период, включително с действията на Народното събрание. Съюзът на юристите се ангажира при първа възможност, особено ако продължим да работим върху стратегията, да седнем и да направим една такава експертна кръгла маса по начина, по който ги правим напоследък и виждате колко успешни са и колко са качествени. Имам предвид последните две, които направихме за конституционната жалба и за изборните системи – нещо много важно. Съжалявам много, че примерно това, което констатирахме като общи изводи на тази експертна маса за изборните системи, Мая Манолова и компания не ни послуша и колко проблеми имахме на тези избори, просто нямаше да ги имаме. Благодаря за вниманието.
ХРИСТО ИВАНОВ: Може ли само няколко реплики на това, което г-н Славов каза? Г-н Славов, за да Ви отговоря, аз лично бих приветствал абсолютно такъв подход на трите власти. Честно казано, не съм го заложил като политическа цел, съвсем откровено го казвам. Не бях много сигурен точно какво съдействие ще можем да изградим с тези взаимодействия с Висшия съдебен съвет. След тези няколко месеца мога да кажа – мисля, че работим достатъчно добре, за да мислим върху такъв модел. Но тук трябва и самите колеги да кажат дали имат готовност. Аз пак казвам, срещаме се с всички комисии, на които ни поканиха. Колкото сме могли да навлезем в дебат с тях, сме направили всичко възможно, така че до голяма степен въпросът е те как биха видели удачното си включване. Министерството на правосъдието често пъти се явява като един посредник между властите. От гледна точка на изпълнителната власт и на политическите процеси в страната, на държавата ѝ трябва някаква заявка, която да покаже пред Брюксел. И това е една политическа реалност, освен, че трябва да вземем и парите, както Вие се изразихте, и това си е една конкретна реалност.
Наистина този документ е рамков, той дава една заявка. От нас всички зависи той в крайна сметка да бъде приет и анонсиран. Знаете, стратегията 2010 г. беше приета само от Министерския съвет, сега има в политическа декларация на мнозинството заявка да приеме такава стратегия Народното събрание, така че ще има две от властите – дали Висшият съдебен съвет ще се включи и в какъв формат, аз много бих се радвал да обсъдим с колегите, но без да бъде и подлаган на някакъв натиск в това отношение. Така или иначе, наистина сте прав, че ни трябва такъв документ, колкото можем, да докараме до някакъв добър формат на този етап да го направим, и след това ще продължим вече по конкретните теми и законодателни инициативи, там трябва да бъде усилието ни наистина. Така че съм напълно съгласен с това, което казвате. Ние сме предвидили оценка на ефективността на върховните съдилища именно с оглед на това, което и Вие повдигате като тема. Вие от много години говорите за това нещо, то е очевиден проблем. Лошото е, че като проблем е очевиден, а в момента, в който се предложи конкретно решение, почват споровете, поради което ние пак не сме предлагали конкретно решение. Доколкото може, да кажем, че ще се работи по това, но няма да предопределяме, именно заради това естество на документа и на времето, в което се предлагат решенията.
Сега, критикува се, че има много пожелателни неща, но тези пожелателни неща отчитат работата на дебата и на състоянието на мисленето в някои теми. Иначе пък някой ще каже – предопределят се някои неща. Лавираме между всичките тези неща. Колко добре сме се справили, е друга тема, но това е положението.
ВЛАДИМИР ПЕТРОВ (КСБ): Успокоихте ни с това, което казахте, че няма да бъде закрито следствието.
ХРИСТО ИВАНОВ: То не зависи от мен.
ВЛАДИМИР ПЕТРОВ: Ще бъда съвсем кратък, защото и г-н Иванов, и г-н Славов засегнаха някои въпроси, върху които мислех да се изкажа. Според мен трябва да се направи една корекция, тъй като малко е нарушен балансът между водещи институции и партньори. И ще дам най-елементарен пример – по отношение на реформата предвид и органите на разследването. Водеща институция е Министерството на вътрешните работи. В какъв аспект? То ще администрира, то ще организира структурата?
Друго, което ме притеснява. Стратегията е стратегия, но в момента, в който бъде декларирана и по някакъв начин зад нея застане министърът на правосъдието, ефективна прокуратура в цел ІІІ. Значи ние, месец юни 2013 г. приключихме с функционалния анализ, той беше приет на равнище Европейската комисия. До момента не са приключили тези планирани цели, които са поставени, да започваме отново експертиза преди да е приключила неговата реализация? 
ХРИСТО ИВАНОВ: Никъде не е казано, че трябва да започваме експертиза преди приключване на неговата реализация. Но разбирате сам, че функционалният анализ се е фокусирал върху това, което е възможно да се случи вътрешноорганизационно в прокуратурата. Това е напълно логично, но то не може да реши всичките проблеми, които самият функционален анализ, тоест имам предвид плановете за действие на функционалния анализ. Те са вътрешна реорганизация, административна. Самият функционален анализ поставя поредица от въпроси, които няма как да бъдат решени с действие на самата прокуратура, вътрешно. Това не е критика към прокуратурата. Просто такава е реалността. Така че ние с ръководството на прокуратурата имахме дълги обсъждания точно по тези теми. Те мисля, че са доста спокойни в крайна сметка след обсъждането.
ВЛАДИМИР ПЕТРОВ: По отношение на времето на извършване на тази експертиза?
ХРИСТО ИВАНОВ: Не, не, то по никакъв начин няма да се разглежда, че трябва да бъде в конкуренция със завършването на работата по плана за действие, по функционалния анализ. И това е уточнено с главния прокурор. Така че няма там какво да ни притеснява. Иначе наистина, що се отнася до следствието, пак казвам, единственото, което сме си поставили за цел, е да осигурим ресурс за провеждане на един достатъчно задълбочен дебат какво трябва да се случи, за да се стигне до някакво решение, тъй като е ясно, че съществуващото положение не може да остане. Но по никакъв начин не предпоставям какво трябва да е крайното решение.
ВЛАДИМИР ПЕТРОВ: Можем да разчитаме на участие в дебата.
ХРИСТО ИВАНОВ: Естествено.
ВЛАДИМИР ПЕТРОВ: Не, защото до момента голяма част от решенията са взети без наше участие, от хора, които са извън системата.
ХРИСТО ИВАНОВ: Разбирам. Погледнете плановете за действие, там във всяка мярка се предвижда обществено обсъждане на изработените неща. Така че няма начин да стане без Вас.
Сега, за МВР. Прав сте, обаче малко може би не сме го домислили. Целта ни беше да ги въвлечем в този разговор. Защото малко сме в ситуация, в която знаем, че каквито и блестящи реформи да направим в съдебна система и съдебната власт, ако не се реформират полицейските служби, нищо не правим.
И сега, Министерството на правосъдието – няма да е новина за Вас, не е най-силното министерство, се опитва да вкара едно по-силно министерство, каквото е МВР, в разговор за някаква систематична промяна в тяхната част от работата по наказателните производства. И затова сме ги сложили като водеща институция. Защото вижте, те такъв документ няма да изведат, те дори няма да кандидатстват за финансиране по оперативна програма „Добро управление”. До такава степен не смятат нищо да пипат. Затова ние тук сме го вкарали това нещо, за да ги вкараме някакси в някакъв разговор за това какво трябва да се случи при тях. Защото ни е ясно, че ако само съдебната власт се реформира, пак няма да има резултат в МВР да се случи нещо. Може да не сме го направили много добре, но това е логиката.
ВЛАДИМИР ПЕТРОВ: Имайте предвид, от моя практически опит, когато аз съм започнал работа през 1982 г., съм започнал като служител в Министерството на вътрешните работи. И трябва да Ви кажа, че това, което е в момента като ситуация, в рамките на досъдебното разследване, в Министерството на вътрешните работи е много деликатно, защото там връх взема административният ръководител. И това е много голям и много сериозен проблем. Имаше по линия на БСП и по линия на НДСВ, по линия на ГЕРБ не знам дали е имало някакви концепции, свързани със създаване на централизирана структура, която всъщност да въведе тази възможност разследващият полицай да има една процесуална независимост. Много е сериозен този проблем.
ХРИСТО ИВАНОВ: Разбирам всичко. 
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: И от страна на прокурорите това е много сериозен проблем – проблемът с качественото разследване в МВР. 
ГЕРГАНА МУТАФОВА: Затова водеща трябва да е прокуратурата.
ЯСЕН ТОДОРОВ (ВСС): Аз изцяло се съгласявам и подкрепям казаното от г-н Владислав Славов. Ние трябва да достигнем до някакви консенсусни решения за генералните ни виждания по реформата. 
И абсолютно се съгласявам с това, че трябва да има някакъв меморандум между трите власти – за генералните цели. Оттам нататък вече да тръгнем към подробностите. Защото тази стратегия не е предвидено да се приема от Министерския съвет, предвидено е да се приеме от парламента. В парламента има една политическа декларация, която как е съставена и въз основа на какво – в крайна сметка стигаме до опасен прецедент. Има възможност някаква малка политическа сила с оглед моментни, конюнктурни интереси, дори с цел да се направи правителство, да извие ръцете на парламентарното мнозинство – не само за конкретния случай, а по принцип – и да нанесе тежки поражения върху съдебната власт. 
Така че според мен генералните решения, вижданията за бъдещето трябва да са плод на консенсус между трите власти. Нещо, на което да можем да стъпим, и наистина да има държавност.
Иначе винаги съдебната власт ще бъде доведеното дете и политиците ще могат да си правят с нея каквото си искат. 
А това не трябва да се случва. Просто трябва да стъпим на полето на почтеността, за да има държавност. Така че ако в тази насока тръгнем на консенсус и на общ меморандум, мисля, че можем да стигнем донякъде. Иначе, колкото и да си говорим тук, ако парламентът приеме тази стратегия, тя ще има да се изпълнява, а не всичко в нея може да доведе до добро. Защото понякога пътят към ада е постлан с добри намерения.
ХРИСТО ИВАНОВ: Аз съм абсолютно готов да работим по някакъв такъв меморандум, но от друга страна, ние трябва ясно да разберем – България трябва да отговори на конкретни критики на Европейската комисия. Не само на препоръките, а и на критиките. Защото от това, че няма конкретна препоръка, всеки път се констатира наличието на политическо влияние сериозно във Висшия съдебен съвет, и няма конкретни препоръки. Ние се фокусираме върху препоръките. В този смисъл хубаво е да има консенсус, но трябва да отговорим, просто това е политически императив за страната ни, иначе ще седим в този механизъм до 101 и обратно.
И от тази гледна точка освен да се съгласим по някакви неща, защото ние можем веднага да се съгласим с Вас да вдигнем заплатите на магистратите, но в парламента няма да се съгласят, и т. н. Трябва и това, за което ще се съгласим, да бъде достатъчно адекватно като обхват и трябва да отчита и някакви международни стандарти и т. н. Така че съм готов да работим. Мисля, че знаете, че съм насреща абсолютно за такава работа. От гледна точка на политическите реалности такъв документ на нас ни трябва до януари месец.
Ако след това стигнем до някакъв меморандум и го изработим, и той е адекватен от тази гледна точка, аз съм абсолютно готов да го придвижим и да стане като меморандум на четирите власти и съм сигурен, че никой няма да възразява. 
ЯСЕН ТОДОРОВ: Въпросът е да не е безсмислен този меморандум.
ХРИСТО ИВАНОВ: Не, той не може да бъде безсмислен, защото ще има много по-висок авторитет, ако наистина го направим така, както си го представяме и се съгласим по него.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Само едно вметване  във връзка с това, което се дискутира в момента. Казвате, че трябва да отговорим на критиките. Така е. Начинът обаче, не бива да забравяме да отговорим на критиките, е да покажем, че нашата страна има воля. Как ще покажем, че нашата страна има воля? Именно с такъв меморандум, с който се създава един национален план как да се извърши тази промяна и тази реформа. Това е волята, г-н Министър, а не просто една стратегия. Всички власти наистина трябва да постигнат консенсус по общите неща, а детайлите са после. Това трябва да покажем на Брюксел.
ХРИСТО ИВАНОВ: Г-жо Желявска, напълно съм съгласен с Вас, че ако имаме воля, която е изразена от трите власти, това е най-силната заявка. Аз съм готов да работя за това нещо, но опитът показва различни неща.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Казвате отделните членове на Висшия съдебен съвет. Висшият съдебен съвет е колективен орган, той ще се събере и така или иначе, ще даде своето становище. Всеки от ангажираните има желание да се осъществи тази реформа.
ХРИСТО ИВАНОВ: Госпожо Желявска, аз съм винаги готов да седнем и да работим по такова нещо. Мисля, че колегите от Висшия съдебен съвет поне това могат да отчетат. Така че сядаме и го правим. А стратегията като политическа необходимост, не е зле да работим и върху нея, защото тя така или иначе трябва да се случи. Ако след това стигнем до тристранен консенсус, никой няма да посмее да се възпротиви на този консенсус и по някакъв начин да го коригира.
СВЕТЛА ДЕРМЕНДЖИЕВА (КНОБ): Връщам се на нещо малко по-малко от по-глобалните въпроси, които тук се засегнаха. 
Това е по отношение на съдебната експертиза. Сега по Закона за независимите оценители, по-голямата част от вещите лица – това са наши колеги, знаете, че правоспособностите са доста голямо количество. Имаме сериозна нормативната уредба, която предполага прилагането на определени стандарти. В това отношение ще излезем с конкретно предложение в бъдещо обсъждане, имаме сериозни идеи. Подкрепям изказването по отношение на това, че трябва наистина да се уточнят моделите на съдебната експертиза. Нашият опит и нещата, които постоянно разглеждаме, сочат, че тежестта на едно съдебно производство в голяма степен идва от доказателствените неща. Именно и от съдебните експертизи. И с моделите, с които ние разполагаме, както те са по закон, предполагат разлика между Камарата, да кажем, на инженерите и на архитектите и т. н., която е голяма, затова, защото ние сме създадени със закон. И законодателната власт е предполагала доста отдавна – още в 2009 г., че има необходимост от такова решение. Ще направим предложение и се надяваме да може в тази част ясно да се разграничат нещата по отношение на доклад на озенител и по отношение на оценка. Това ще улесни безкрайно много действията.
ХРИСТО ИВАНОВ: Благодаря Ви. Колеги, много се извинявам, че така се получи с времето, но се налага за тръгна. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Позволете от Ваше име да благодаря на г-н Министъра. 
ХРИСТО ИВАНОВ: Довиждане, успешен ден!
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Колеги, обявявам 8 минути почивка. 
(ПОЧИВКА)
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Колеги, предлагам да продължим нашата работа.
По разгледаната точка от дневния ред има ли предложение  да гласуваме акт на Гражданския съвет?
ВЕСЕЛИНА ПОПОВА:  Да, ето го отпечатан, акт по повод на стратегията. Това са повечето от нещата, които се изговориха, формулирани в някакви точки. Може да добавим и други, ако прецените.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Колеги, моля Ви да се запознаете. Искаме не сложни работи, да знаем входящите параметри преди разглеждането на тази стратегия, да има структурен и функционален анализ, тоест да е ясно кого касае стратегията, и освен това да знаем като мине някакъв период, как ще измерим резултата от това, което е направено.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА:  В т. 3 – „Да се посочат лицата и съотношение…” – мисля, че „институциите” би трябвало да се каже. Защото днес е лицето „Х”, утре е лицето „У”.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Не, няма се предвид поименно.
ВЕСЕЛИНА ПОПОВА: Не физически лица.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Лица и институции.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Не звучи добре думата, само „лица”, знаем, че са юридически лица.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Да кажем лица и институции. Други забележки има ли?
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Допълнението за меморандума беше много хубаво - за меморандум между трите власти, следва да се включи.
СВЕТЛАНА ДЕРМЕНДЖИЕВА: Аз само искам да кажа, че там, където кореспондира понятието „лица”, може би навсякъде „лицата и институциите”.
ВЕСЕЛИНАПОПОВА: На т. 4 - функционален анализ.
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Стратегията е хубаво да се приеме с меморандум между трите власти. То това дори да е ин дженерал, а после вече да се преработи.
ВЛАДИСЛАВ ПЕТРОВ: Под съдебна система какво имате предвид? Това е системата от съдилищата.
ВЕСЕЛИНА ПОПОВА: Не. Всички лица и структури.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: И друг път сме го казвали, има едно решение на Европейския съд по правата на човека, където разделят лицата на такива, упражняващи публична власт в съдебната система, и други, които попадат по функционален принцип в работата на съдебната система. Така че на практика влизат учрежденията, магистратите, след това съдебни служители, вещи лица, адвокати и други лица, които имат отношение към дейността на съдилищата.
ВЛАДИСЛАВ ПЕТРОВ: Структурен анализ на съдебната система – това е нещо много сложно.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Сложното е в това да се покажат кои лица, с каква структура – тоест квадратчета да се сложат и да се каже – в съдебната система влизат…
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Това сега, което сме говорили може би, това ли се има предвид?
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Да, това обсъждаме.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Г-н Герджиков, това нещо е изготвено на базата на това, което сега говорихме, или не?
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Точно така.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Сега, хубаво, ще обсъждаме с колегите от Асоциацията на прокурорите, че, както каза и г-н Славов, ние не сме да препоръчваме на Министерството на правосъдието да изготвя анализ на съдебната система. А не знам дали Министерството на правосъдието има компетенциите да изготви пълен анализ на съдебната система.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Ами то и самото Министерство не го знае, както виждаме по тяхната стратегия - те са се изказали по въпроса.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Няма сто пъти да го пишем, не сме казали освен това такова нещо. Аз не знам някой от нас да го е казал.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Нали сме наясно, че сме разглеждали нещо и трябва да е ясно, че някакво становище взимаме всички, и се изказахме.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Г-н Герджиков, всеки от нас, от организациите, имаше конкретно изказване. Мисля, че от това конкретно изказване – има и протокол, и ще се разбере кой какво е казал. Ако някой от организациите има предложение  конкретно да се включи нещо като акт на Гражданския съвет, е едно, но сега да ни дадете тези 7 точки, ето аз просто видях думата „лица”, тук като четем с колегите, не можем да кажем всички организации от Гражданския съвет, че сме единодушни по всичките 7 точки да се приемат. И защо трябва да се приемат 7 точки?
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Значи, разбирам, че имаме следния проблем.
Първо, дали да гласуваме акт или да не гласуваме, тоест това трябва да решим по тази точка. Второ, ако има такъв акт, трябва да решим дали точка по точка ще гласуваме или всичките ан блок.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Кой предлага този акт?
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Г-жа Попова. 
ВЕСЕЛИНА ПОПОВА: От нас е предложението като вариант за акт. Можем да предложим други точки, може да не са всичките. Просто идеята беше да се приеме акт. Това са примерни точки, от нас предложени.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Тоест това са предложенията на Сдружение „СЕФИТА”?
ВЕСЕЛИНА ПОПОВА: Точно така. Отгоре пише „Предложение  на “СЕФИТА” за акт”. А вече можем да допълним много други неща, които сметнете…
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Добре, нека принципно да ги гласуваме, за да си кажем тогава мнението и точка по точка. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Други предложения има ли?
Добре. Първото предложение е да решим да има ли акт на Гражданския съвет по т. 1 или не. Който е съгласен да има акт, моля да гласува.
"За" – 1. (Вносителят).
"Против" – останалите. Не се приема. 
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: Аз пак да питам – имаме ли въобще кворум да взимаме каквото и да е решение? 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Проверяваме кворума. Шест организации присъстват към настоящия момент. 
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Нека да минем по т. 2 и после, като дойдат и колегите, ще видим дали ще трябва да приемем.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Преминаваме по т. 2 от дневния ред.
 Точка 2: Обсъждане на единна методика по приложението на принципа на случайното разпределение на делата в съдилищата.
По тази точка някой да иска да вземе отношение?
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Аз съжалявам, че я няма г-жа Незабравка Стоева, това е проект на Комисията за конфликт на интереси. Г-н Калпакчиев беше тук.
ВЛАДИСЛАВ ПЕТРОВ: Ние имаме сериозни проблеми. Сериозни проблеми, защото имаме хора с нула дела, имаме хора с 10 дела и един и същи компютър ги е разпределял.
ЕВГЕНИ ИВАНОВ: При тази система трябва достатъчно голям брой единици да се завъртят, за да ги уравновесят. 
ВЛАДИСЛАВ ПЕТРОВ: Този, дето е измислил системата, да вземе той да ги гледа тези дела. Може ли да има човек с 200% натовареност и човек – с 0%.
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Извинявайте, само едно нещо. Нашата комисия, която е по професионална квалификация, се зае с техническите правила, които се приеха, а методиката е по-свободна и тя е на друго базирана. Но по отношение на тази тема за случайния избор системата беше критикувана от експерта на БАН - една математичка, професор, че въобще има някакви корекции на случайния избор. Значи, при нас има корекции, когато човек излиза в отпуска, десетина случаи, да не се натрупва, после изведнъж да му дадат 100%, да не може да диша, и тези корекции, които съществуват и понастоящем, бяха критикувани, че чистата случайност се получава със справедливост в плюс безкрайност, примерно след 300 години. И тук е противоречието. Имаше и такова предложение, когато обсъждахме проект на Министерството за ЗИД на ЗСВ. Този принцип за равномерното разпределение – справедливо, равномерно, което е и целесъобразно, също да намери място в чл. 9, за да каже законодателят, че трябва да се спазва, при това и двата принципа да са в синхрон. В момента е само случайно. Но това беше просто казано де леге ференда като предложение, а не предстои някакво оправяне.
Иначе, методиката е заимствана от препоръки, от международни актове и вътре като я преценявахме, я оценихме положително. А върви само за съда и следващите стъпки ще са само за съдилищата, имам предвид при е-правосъдие този модул за случайно разпределение би следвало да бъде първият, заедно с електронният избор на Осми състав на Висшия съдебен съвет, конкретно по закон възложени, и би следвало да се преработят. Защото действително тази система, която в момента я има, програмата е писана без пари, говоря вече за по-голямата тема въобще дали има това. Няма средства за въвеждане на друга програма, и основният проблем е, че тя не е свързана с деловодната система. За да има обаче връзка с деловодната система, трябва да има и такъв модул, който да следи за равномерното натоварване когато и след като Висшият съдебен съвет приеме пък някакви стандарти за натовареност.
Примерно делото за несъстоятелност на КТБ не е като някое бързо производство. На съдиите ще им се води един брой дело, както тези по големите текстове, крайните на ГПК, което също е нонсенс. Едно такова дело и човек може да се „самоубие”. Като на това – то е сигурно, като ги мерим, 800 дела или 1200 заповедни производства. Но очевидни са тези проблеми, никой не крие нищо, но те си стоят тези проблеми и трябва да се решат. Но за да има някакво подобно решение, пак трябва в момента, казват – ето ви чл. 9, случайността е хвърляне на монета. Край. И се получават ето тези резултати. Наистина в следствието е – има хора с 200% натовареност, и други -примерно с 15-16 дела, други – с нула, и то доста време. Което е зле и за тези с нула, защото се чудят какво да правят по цял ден.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Очевидно аз трябва да взема становище, като най-обсъждания човек за случайното разпределение, проверяван и т. н. Случайното разпределение – знаете, че Софийски градски съд е съдът с най-много дела, които се разпределят, като извън делата на Софийски районен съд, които обаче в голямата си част, в една огромна част, са заповедни производства. Тоест те са еднотипни.
При нас проблемът е, че имаме много видове различни дела, много различни модули. Имаме граждански, търговски, брачни, фирмени, частни жалби, обезпечения и оттам нататък партии, вероизповедания, търговски регистър и т. н., гражданските и търговските, и другите – наказателните, се разпределят отделно.
Тази методика, ние работим с  Law Choice програмата, работим с тази програма отначалото и винаги сме имали проблеми с натоварването и уеднаквяването на натоварването. Колега, който е болен, да кажем, 3 месеца, спира се от разпределение със заповед, да кажем, и с методиката и след тези 3 месеца той идва на работа и когато се пусне на 100%, та дори и на 60 или на 70, на него започват да му се бълват едни определени дела и колегата за кратко време става в абсолютна невъзможност да изпълнява задълженията си. Този въпрос ние го решихме с кухите проекти, за което сме критикувани много, но друго не е измислено. Защото аз, първо, това, което ми хрумна и което се опитахме да въведем, беше постъпателно, процентно да му се увеличава постъплението. Да се почне, да кажем, от 50%, после 60%, 70%. Обаче не може да се изчисли, трябва математически да се изчислява – при толкова и толкова отсъствие какъв трябва да бъде постъпателният процент, защото след това колегите, ние живеем в едно изключително демократично общество, информирано, и колегите се сърдят за едно или две дела повече, които са получили. 
В тази връзка този подход беше изоставен, защото нещо не функционираше. Не може да се изчислява непрекъснато математически. След което ми казаха колегите от Софийски районен съд за историята с кухите бройки. Въведохме кухите бройки, което представлява следното. Когато съответният колега е в, да кажем, 3 месеца болничен, пак казвам, издава се заповед и му се ограничава постъплението на нула. Когато той се върне след три месеца, издава се нова заповед и му се казва – изравнява се на 100%, като се изравнява натовареността с въвеждане на толкова дела, колкото са средният брой постъпили на всички колеги за съответния модул или съответните модули, зависи колко дела разглеждат съответните видове съдии. Това е хубаво, защото за всеки колега имаме заповед, тоест ако ни се потърси, ние вадим всички видове заповеди и т. н. Това обаче обърква статистиката, защото тази статистика в един момент колегите казват – ама защо, ето… 
И даже вчера имах събрание на Въззивно отделение, казват еди-кой си е примерно с 50 дела повече. В първия момент дори и аз не мога да се сетя. Казвам – как така, 50 броя. После се сетих, че всъщност това са кухите бройки и те са гледали тази статистика. Затова ние например, когато правим годишни отчетни доклади, не броим само тази статистика, ами броим на ръка и инвентаризацията, което обаче страхотно много ни затруднява. Тоест казах толкова много думи, за да кажа първия проблем, който е изключително голям. И това е – системата не изравнява така, както трябва. 
Казвам сега нов проблем и това е преди 2 месеца може би, когато дойдоха новите младши, може и преди 3 месеца да е било, и взехме решение, че тъй като колегите старши съдии са много натоварени, а младши съдиите нямаха толкова, пък и са младши съдии, трябва да се учат и взехме решение да увеличим процента на натовареност на младшите съдии по частните жалби и да намалим по този начин процента на натовареност на старшите съдии. Абсолютно консенсус имаше между зам.-председателите и изобщо в отделенията, и го въведохме ограничението. Да не говорим колко е трудно сега чрез интернет при нас специално, онлайн разпределение. Няма значение, успяхме да го въведем.
Резултатът от цялата работа – за 6 дена всеки младши съдия получи по 40 и няколко частни жалби. Не може да се разбере каква е причината, чак такова изравняване, не искам даже да коментирам. Увеличихме процента, направихме го 85-90, пак същата работа и накрая ги върнахме на 100% и сложихме и кухи бройки за да може да оправим работата.
Тоест това е много, много голям проблем в системата и каквито и методики да има, те не могат да го решат. Тук е проблемът на съответния продукт. Не знам дали изобщо може да се намери решение. 
Другият проблем – най-основният проблем на системата, специално за нас е, че нямаме връзка винаги с интернет и със сървъра на ВСС и че системата забива. Това са неща, които пак не са предмет на методиката, знам, че ще ме упрекнете сигурно, но ние не можем на практика да разпределяме делата. И по делото на КТБ, което не се появяваше на сървъра на ВСС, разпределението на делото, после се появи, се установи покрай това дело, че има и други дела, на които не излиза разпределението веднага и не излиза с дни. Причината за това е, когато се прекъсна интернет-връзката, защото нашите дела са много и защото сме много, 7-8 институции – така ми беше обяснено, когато се прекъсне интернет-връзката, прекъсвайки самата връзка, невинаги я чакаме достатъчно дълго, да не говоря колко ни бави това. Някой път разпределяме часове. Но невинаги се изпраща след това делото във ВСС, изпраща се, ако случайно окончателно не се прекъсне връзката. Но някой път блокира тотално системата за разпределение и ние сме длъжни да излезем от системата и да влезем наново с парола, при което вече делото липсва.
Не се качват всички дела – това ще го установите най-вероятно – на сървъра, а архивът е разпределен на няколко части за 2014 г. и лека-полека, това може би има начин да се подобри, но това също е проблем много голям на системата за случайно разпределение. Най-вероятно ще се сетя и много, много други проблеми.
Относно това, което каза г-н Георгиев за деловодната система, ние всъщност имаме връзка с деловодната система на нашия съд, защото изпълнявахме един проект по ОПАК, и там си направихме интерфейс и връзка между разпределението и деловодната система. Защото преди това, като се разпределяха делата, ръчно се въвеждаха от съответните завеждащи на съответните отделения във всяко деловодство и това беше огромен проблем, защото имаше грешки. Сега вече имаме връзка. Тоест в момента, в който на делото се генерира номер, а той се генерира след като делото вече се изпрати на ВСС, той отива вече и в деловодната система с този номер автоматично. Това е нещо добро.
Що се отнася до всичките варианти, които са дадени, опции са дадени и т. н., ние голямата част сме си ги решили чрез заповеди. Аз приветствам това, че доста от нещата са изброени в методиката. Не съм много сигурна дали всяко нещо е обхванато и дали този е най- най- най-правилния подход, но пък от друга страна, трябва и ние, дето разпределяме, да сме спокойни, че в един момент няма да кажат – защо сте решили това, а не друго?
Аз може би малко по-детайлизирано по-нататък ще дам, защото говорих много, да дам и на другите думата, по вариантите имам някои забележки и как смятам, че трябва да се уреди въпросът ще кажа. Но за мен основният въпрос е в самата програма за случайно разпределение, която трябва да бъде някакси съобразена с нуждите на такива съдилища като Софийски градски съд и смятам, че при нас трябва да бъде малко по-различен принципът на случайното разпределение. Не е едно и също в един съд, напротив, аз уважавам всички колеги, не е едно и също например съдът в Карлово и Софийски градски съд като брой дела, които ще се разпределят. В тази връзка трябва да се отчете спецификата. А само с методиката не може да бъде отчетена, това е.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Колеги, аз ще почна малко по-отдалече, за да разберете това, което искам да кажа. Повечето от Вас, които сте тук на масата, знаят, че случайно разпределение във Върховния административен съд беше въведено през 2002 г. Нито е имало законово задължение, нито някой е изисквал от нас такова нещо. Ние го въведохме закона през 2007 г. и сега  сами разбирате какъв таралеж сме си вкарали в гащите.
Защо? През 2002 г. сме го направили не заради това, което сега се извежда като едва ли не водещ принцип на случайното разпределение, че дадено дело не трябва да попадне при даден съдия или даден прокурор. Това е безумно! Ние го извеждаме пак като един от принципите на случайното разпределение. Не трябва да има случайни съдии и случайни прокурори, а не случайно разпределение. И ако продължим да работим с това случайно разпределение, защото го извеждаме като принцип, защото сами признаваме тогава, че в системата има корумпирани или негодни, или каквито и да ги наречем магистрати, при които дадени дела не трябва да отиват. Не може така. 
Аз тогава го направих през 2002 г. в съда без пари. Извиках програмиста, който беше направил софтуера, и му казах – можем ли да го направим това нещо? Той каза – няма проблем. Питам колко ще струва? Казва – за 5 минути съм готов. 
Разбирате ли идеята каква е? В момента има 6 или 7 работещи софтуера по съдилищата и прокуратурите. Това е информация, която съм я чул от Вас. 10-11 милиони са похарчени, продължаваме да харчим, за да усъвършенстваме нещата, за да ги направим неманипулируеми, да централизираме във Висшия съдебен съвет. За какво го правим?
Тук преди 2-3 месеца беше един холандец. Аз видях интервюто му във вестника, не знам кой се е срещал с него, който в пресконференцията, която даваше, на въпроса: „Какво ще кажете за случайното разпределение?”, 15 минути не можа да разбере въпроса. И след това каза – какво случайното разпределение? Аз ръководя този отдел или служба, аз знам кой какво може, аз знам кой колко е натоварен.
И оттам натам какво трябва да направим според мен?
Първото нещо, което е – вместо да харчим пари за тези софтуери и за тези проблеми, които Желявска тук ни разказва, да се концентрираме във внедряването на автоматизираните системи за управление на делата. Те решават проблема с всичко. Те ще ни решат проблема и със случайното разпределение, но вече не като случайно разпределение, защото даден милион не трябва да отиде при някой магистрат, а като евентуално критерии, заложени в това разпределение, на база тежест и други неща, които ще му дадем, за да може да има еднаква натовареност на магистратите.
Другото, което е свързано с тази система. Аз, като слушам проблемите, които Желявска сподели, се изненадвам, но то е елементарно. Аз не знам, но на база на месец ли правите еднаквото разпределение като численост?
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Изравнява ги на 6 месеца. Даже да не е и на година.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Системата за определени хора, които не работят през цялата година, било с прекъсване или не, с нещо друго, изключва ги и ги натоварва с размера на дните. Така ще го направите, няма как иначе. Няма кухи дела, няма това – онова.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА:  Нямаме опция.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Това е много просто да се направи. Ти може да ги изравняваш на 6, може да ги изравняваш примерно. По едно време ги изравнявахме на месец.
Казвам Ви, ще въведете критерия работни дни и на основата на работните дни тази численост на магистрат ще я получите – било с изключване на периода от време, когато е бил в болнични или е отсъствал по някакви причини, било заради това, че е встъпил в съда примерно от 1 май.  Той като всички ли ще има численост? Ами не може.
Аз съм работил малко по проблеми на софтуерите и виждам колко елементарно може да се решават проблемите.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА:  Не може да пипаме ние.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Не, да го направят в софтуера.
И другото, което днес тук се говори – бюро статистика. Какво бюро статистика, още служители. Ние се надухме от служители, системата се задъхва, дето се казва. Чудите се откъде да намерите пари. Ами ето Ви първото перо, от което може да извадите пари. Никога не е имало толкова служители. 
Да Ви кажа ли Върховният административен съд примерно по мое време имаше един човек, на който бях възложил 3 функции. Сега има 3 отдела с 18 човека. За какво си говорим? Натовареността на съда тогава беше примерно 17 000 дела на година, сега са 18 или 19 000. И говорим за увеличаване броя на съдиите. Ами не можем по този начин да си решаваме проблемите. А уж се и компютризираме, което означава, че може да се намалява от персонала, но не се получава.
Та това бюро статистика – ти като имаш един качествен софтуер и една система за управление на делата, търсиш вече компютризиране на системата, ти във всеки един момент, каквато статистика искаш, стига да имаш допуск, можеш да я включиш, тя трябва да ти е заложена. На мен на компютъра като председател на съда ми излизаше във всеки един момент при всеки съдия какво има, какво е решил, какво виси, какво е просрочено. Това е. Да не си усложняваме живота.
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Законът ни го усложнява. Чл. 9 ЗСВ все пак. 
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Да търсим начин. Ти сам каза, че не може да има стиковка между отделните продукти, които работят в момента, да не говорим, че наистина тотално закъсняваме вече с автоматизираните системи за управление. Имаме два годни софтуера за внедряване, от 2003 г. имаме решение на Висшия съдебен съвет за внедряване, и нищо не се прави. Това решава хиляди проблеми, свързани и с натовареност, и с други неща, и със статистика, и с какво ли не. Да не говорим за помощта, която всеки един магистрат ще има, защото винаги може да влезе и да види в архива практиката, да не говорим за адвокатите и други, които, дето се казва, ни целуват краката като пуснахме страницата в интернет на Върховния административен съд, защото реално може да си направиш каквато искаш справка за секунди, а не буквално да се чудиш как да стигнеш до София, за да разбереш какво става с делото.
Имаше някакво усилие от предишното управление, започна въвеждане на някои елементи на компютърно извършване на процесуални действия, остана си в онова Народно събрание. Сега мисля, че на новия министър му е още рано да говори по тези проблеми, че и доста други му дойдоха на главата, но ние поне не трябва да си мълчим, а да правим положителното. Ние най-добре си знаем интересите. Няма защо да чакаме. Аз затова Ви казах, че не може Министерството и изпълнителната власт да ни прави една стратегия и ние да я изпълняваме. Ами тя, първо, не е задължителна. Ние си знаем проблемите, ние трябва да си ги решаваме и да ги кажем – ето ги. И неща, които сме правили и които са положителни, да ги мултиплицираме.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: Искам да кажа още един огромен проблем, който не споменах – това е проблемът с отводите. Това е проблем на системата, много сериозен и той е за големи съдилища.
Давам пример, имаме сигналисти, знаем ги всички кои са, казвам един Момчил Добрев например, това може да Ви звучи частен случай, но проблемът е огромен, просто много сериозен. И той има огромно количество дела, които са искови, частни жалби, въззивни, каквито и да са. Всички колеги от нашия съд се отвеждат. Прилагайки, тълкувайки ги Инспекторатът, включително и ВКС до един момент, след това ВКС казаха, че не е така, но така или иначе, тълкувайки строго принципа на чл. 9, твърдят, че трябва при всеки отвод да се извършва ново компютърно разпределение на случаен принцип, като се маркира кой да участва. Правим един огромен ежедневен труд, който отнема на ден – даже издадохме заповед само отводите по част от жалбите да минават отделно от разпределението, който отнема на ден по няколко часа. Делата, между другото, когато дойдоха журналистите, ги показахме, защото вътре има клетви, има нецензурни неща и колегите отказват. Стария ВСС съм сигнализирала, включително и Комисията по етика, защото ние не искаме да гледаме тези дела и искахме да се вземат някакви мерки, да се разбере защо няма да ги гледаме и да върнем старата практика със списъците и ако някой – това е идеята – от колегите, да кажем, 5 човека не се отведат по списък, вече между тях, да се извърши разпределение на случаен принцип. Лично аз смятам, че това не е нарушение на случайния принцип. Защото всички други са се отвели. Ако пък всички се отвеждат, така или иначе, законът казва, че трябва след като всички се отведат, да отиде при съответния апелативен председател, който да си го изпраща на друго място, където пак да започне съответно. Това нещо е много голям проблем, на нас ни е много голямо забавяне на делото, и трудът е безумен, но и забавянето и рисксът да бъдем съдени пред европейски съд и осъден в правосъдието за отказ. Така че просто много настоявам наистина да се обърне внимание на този въпрос, защото проблемът е належащ, специално в Софийски градски съд. Ако дойдете и видите количките, някой път една количка цяла с отводи – 30-40 папки. Ей такива папки с отводи. И наистина моля, апелирам да се вземе под внимание този въпрос, конкретно Вие сте тук и членове на Съвета, просто да ме чуете по въпроса с отводите.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Защо да не се направи в тази ситуация, в която тя ни казва – едно разпределение не е пуснала? Виждате ли колко е трагично да не дадем такива критерии при назначаване и разпределение? Първо е обида за нас самите, ние не трябва да го правим заради нас. Ама в системата има хора, които не трябва да гледат даже и едно дело. Един ръководител, дето се казва, защо да не я разпредели тази ситуация, вместо да тръгва по веригата и да се чуди какво става и да минава времето? Нищо не ни пречи, наскоро ще направим предложение  за законодателни промени, да потърсим някаква промяна в тази посока, а не да се мъчим да изпълняваме чл. 9, който ни създава само проблеми, а не решава нищо.
ЮЛИАНА КОЛЕВА (ВСС): В рамките на диалог, който се оформя на тази маса, първо, не мога да схвана откъде идва идеята, че стремежът на принципа случайно разпределение е да се избере подходящия съдия, нали този принцип е обратен?
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Какво усещане имате?
ЮЛИАНА КОЛЕВА:  Ами нямам това усещане.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Какво е усещането, че случайното разпределение го правим да не отиде при определен съдия?
ЮЛИАНА КОЛЕВА: Е добре де, но тук не можем да говорим изобщо за подходящ и неподходящ. Нали затова е случайният принцип?
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Аз това Ви казвам.
ЮЛИАНА КОЛЕВА:  Хубаво де, ама откъде Вие черпите това усещане или извод?
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: От това, което говорят всички, от принципите, които записваме при случайното разпределение и по подзаконовите актове, които правим, от това, което четем по цял ден във вестниците, това е изводът - че случайното разпределение сме го въвели, за да назначим дадено дело при даден съдия. И веднага противодействието, което направихме в Районния съд. Ако не го знаете, да Ви го разкажа: като подадат по 10 искови молби.
ЮЛИАНА КОЛЕВА: Да, той е пословичен този пример, да.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Това какво говори?
ЮЛИАНА КОЛЕВА:  То е също за този тип избягване, който не зависи от съда, също си има начин на противодействие.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Случайно разпределение на база на процедури и критерии, които ще доведат. Ние не трябва да го говорим това, а точно обратното. Иначе всеки един магистрат си има място.
ЮЛИАНА КОЛЕВА: Това, което г-н Георгиев спомена, че търсим подхода – действително случайното разпределение да се съчетава с други принципи, като например принципа на специализацията в по-горните по степен съдилища, не говоря за районните, макар че и в районните има специализации, особено в по-големите. Принципът на равномерното разпределение. Това е търсенето в момента и това е стремежът ни и за въздействие върху законодателната рамка. После, ние непрекъснато напомняме – през няколко месеца – на Министерството във всичките му издания, така да се каже, за това, че сме одобрили една стратегия за електронно правосъдие, в което се съдържат тези автоматизирани системи за администриране на делата, и настояваме действително тази част от законопроекта да се движи приоритетно, даже пренебрегвайки другите промени, които пораждат повече спорове. 
Може би неправителствения сектор трябва да се включи в нашето настояване, може би трябва по-голяма разгласа на тези усилия, за да може да накараме най-после това Народно събрание да го постави наистина приоритетно този законопроект и да тръгнат нещата. Защото ние не трябва да забравяме, че включително и проектите за финансиране на тези действия, които трябва да последват изменението на закона, за да може действително да се работи по това изменение, на една голяма част от тях им изтичат сроковете в средата на 2015 г. И ние ще се озовем в ситуацията хем да не сме си изпълнили работата по проектите, да загубим парите, хем да нямаме и резултат в рамките на закона.
Наистина просто трябва да помислим за някаква по-въздействаща работа върху политическата власт. Като казвам политическата власт, имам предвид изпълнителната и законодателната.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ:  Не трябва да бягаме от проблема, защото модернизацията на съдебните системи е работа на Висшия съдебен съвет.
ЮЛИАНА КОЛЕВА: Да, само че трябва да имаме законодателна рамка.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Повече от 10 години нищо не е направено. Ако ни трябват пари, да искаме пари и да настояваме съдилищата да ги внедряват, за да стигнем до крайния резултат.
ЮЛИАНА КОЛЕВА:  Да, да, в огромна част от съдилищата има внедрени модели и те си работят по тях. Въпросът е чрез тези действия, чрез т.нар. е-правосъдие първо да се уеднакви, да се улесни. Ако сега продължаваме да наливаме в отделни теми пари и да работим по отделни проекти, то и този цялостен проект, който всъщност е заключен в законодателната рамка, за която говорим, някакси ще загуби смисъл. Даже и нещо повече: тези, които работят по проектите, знаят, че когато се работи по една тема, по определен проект, не можеш да работиш повторно по нея, а пък ако е на части, просто нещата губят цялостния си смисъл.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: А сроковете, които текат?
ЮЛИАНА КОЛЕВА: За това говорим, ние трябва да бързаме, нямаме никакво време. С месеци вече разполагаме. И сме много разтревожени в тази посока.
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Вече сме на друга плоскост, извън методиката. Важна е законодателната рамка. През април още Висшият съдебен съвет постави въпроса, защото и за избора на Осми състав – там е прекалено общо. Все пак, софтуер може да се прави, като има някаква отправна рамка как ще се провежда. И ние обърнахме внимание още в началото на април, да не беше и края на март, което съвпадна със стратегията на министър Златанова, с която пък изведнъж Висшият съдебен съвет отпадна, оказа се, че имат интерес – да, за електронно правосъдие и да не ги напомням. Няма развитие оттогава. Този принцип за случайното разпределение вече наистина така се мултиплицира и с помощта на медиите, че той стана едва ли не светая светих, и затова дали тук има почтеност на правосъдието, което е действително едно много силно залитане в неправилна посока. Ако ние сме длъжни да изпълним закона, и трябва да го направим, независимо какво мислим за нормата. Аз специално, без да е имало в закона случайно разпределение, мислех, че до 2011 г. – 2012 г., когато се въведе принципът, си беше нормално правосъдието, в общи линии, без да е поставено това изискване. Има правила за отвод, за да не попада съдия, който има някакъв интерес, и в професионална етика и други такива неща – аз искам все пак да се върнем на методиката, по която също се опитваме да помогнем.
Що се отнася до парите, ние искаме много пъти пари, въпросът е, че тези наши щения остават неразбрани от министъра на финансите и се страхувам, че в близка перспектива няма шанс да получим някакви…, разбира се, има средства за икономии и така.
Ето, всичките тези проблеми ние точно това мислехме, да ги поставим и да получат решение. Първо, да се признае и принцип на специализация, да се признае равномерно натоварване, защото не може цялата тежест на колата да пада на едно колело, защото то се чупи и после  ще стане по-лошо.
Очевидни са тези неща. Но така или иначе, в момента чл. 9, ал. 1 напълно еднозначно ни слага някаква задача. 
Напълно съм съгласен и с г-жа Желявска, че Софийският градски съд и Софийският районен съд са 44% от съдебните дела в България, искаме или не искаме. Очевидно е, че това не може да бъде една методика за съда в Ихтиман и за този съд. Това е също напълно ясно. Протоколите само в Градския съд за случайно разпределение на Гражданското и Търговско отделение са от 25 до 30 страници, само с номера и имена. Очевидно е това.
И методиката е тъкмо опит за стъпка в такава насока, да се предвидят едни правила, които все пак да отчитат и здравия разум, сиреч равномерното натоварване, което законът не го изисква. Да има една обща рамка, разбира се, съобразена по същия начин с тези заповеди. Това беше смисълът на тази методика.
Що се отнася до техниката, аз от една страна, споделям впечатленията, от друга страна, не. Защото – и тук ще изкажа една тайна – от малко време се занимавам с IT-та на съдебна система, в следствието само и с единната информационна система имам бегли впечатления, не съм инженер и аз, но познанието върху експертите ни в тази област на съдебна система ражда печал. Извън няколко добри IT-та, които има във Върховния административен съд и на други места, няма да цитирам, трябва да се свърши проверката, но има…
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА: За 800 лева – толкоз. 
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Момент. Ето точно тази фраза не ми харесва. Вярно е, че ни се подиграват, имаме в центъра 4 щата незаети и като пишем тази заплата, ни пишат, че ако намерим някой, да го пратим при тях за 4-5 пъти повече. Същевременно тези, които тук работят за тези пари, имаме и добри момчета, тази заплата с надбавките става 1000 и нещо, което са двама завеждащи отделения в болници, доктори, и реалностите не означават, че трябва да търпим откровени олигофрени. 
Има няколко проблема, които не са проблем на системата, не са проблем на законодателя, а са точно проблем на IT-то. И сега като бяхме в ситуация там с тези вируси в 5 съда също, от въпросите на някои IT-та личи, че те са съвсем друга писта, занимават се с нещо друго главите им, нямат елементарни познания. Но това са си вече наши, вътрешни проблеми. По-добре, както казват италианците, сам, отколкото в лоша компания. 
Така че не искам да тичам пред вятъра, но ми се струва, че ако направим една проверка, каквато сме планирали, ще търсим други хора за 800-те лева и аз се надявам да имаме успех в много отношения. Особено пък в този съд, там имат един голям специалист, който е световно известен, който не млъква. Но всичко това, което казва за един ден, може да се напише на трамваен билет, и то не е ласкателно за него. Млъквам дотук.
Молбата ми е пак, с всичките тези думи, да се върнем на този проект. Идеята беше просто тази – да се направи една рамка, която да може да се допълни с вътрешни регламенти и в тази ситуация в момента да позволява да смекчим олигофренската норма на чл. 9, ал. 1 от ЗСВ, върху която обаче са напластени маса… Така или иначе, имаше пропаганда в България, ако излезем тук, всеки ще знае за случайно разпределение – „ а, Вие там сте мафиоти…” Далеч преди да се направи този избор, на улицата се казваше – „сега мафията ще избере съдията на КТБ”. Та, първата колежка и затова си е подала отвода. Защото преди да се направи дори този случаен избор по чл. 9, вече медиите ти казват два дена – сега, мафията, сега така, сега онака. И това е реалната ситуация. Кой политик ще вземе да променя закона, като ще му кажат: „а, мръсник, мафиот, махате случайното разпределение, за да си дерибействате, да не решавате делата”. Аз това искам да Ви кажа, че вече сме отишли до такава плоскост и може би и затова не се генерират и съвсем разумни предложения. Защо няма случайно разпределение в Германия, в Холандия? Никъде няма, само тук. И това се поставя като основополагащ проблем за цялата съдебна система. Уви! Предлагам Ви да приемете това за сведение или като рамка, и писмените бележки.
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Освен г-жа Желявска, дали някой друг има предложение  по методиката, защото тя все пак е представител на Българската съдийска асоциация, а методиката касае съдилищата. В случай, че някой друг няма предложение, ще разчитаме на г-жа Желявска и на нейните бележки. Проблемът е кога може да си изпратите бележките, защото, в понеделник следобед, от 13,00 часа има съвместно заседание на двете комисии. 
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Имам едно предложение във връзка с методиката. Между съдилищата и Висшия съдебен съвет се разпределя много информация. Има много свободни оптични канали, които не са натоварени. Накарайте някой от IT-специалистите да направи проверка, да види има ли възможност по онази система интраком да наемете един оптичен кабел. 
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Има, има, проектът е точно за тази оптика. 
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Да си прехвърляте информацията без да се страхувате от вируси, от хакери и всичко останало.
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Точно това е смисълът на проекта.
ВЛАДИСЛАВ СЛАВОВ: Дори и да струва по-скъпо, пак е по-добре.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Ако ми разрешите, аз ще кажа две думи накрая по темата за случайния подбор.
Както знаете, публикувана е поредната Наредба за вещите лица. В нея за пореден път е предвидено вещите лица да се избират на случаен принцип. Много добре помислете върху това. То нямаше как да стане и миналия път, но стана. Беше отменено в закона, но министърът упорито си го въвеждаше в неговите наредби. Просто Ви обръщаме внимание. Знаете колко креслива организация сме. Приеме ли се това нещо и сега, без да се изпълнява, всеки ще се подпише против наредбата.
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ (ВСС): Ние съдиите никога не сме го възприемали това, защото това наистина, първо, че е неправилно.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Така е по наредбата. А как гледаме на неприлагането на наредбата?
КАЛИН КАЛПАКЧИЕВ: Мисля, че ще я обосновем като противозаконна, че противоречи на закона. 
ЮЛИАНА КОЛЕВА: Значи, ние получихме предварителното намерение, не казвам съгласуване, защото нямаше такова. Но получихме като съобщение предварителното намерение на Министерството да дадем предложения за изменението. Нашият отговор беше, че ние сме направили предложенията си в този законопроект и затова не желаем да работим по наредбата.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Прочетете доклада, който е качен на страницата на министерството. Там пише, че е изпратен проектът на Висшия съдебен съвет и той няма предложение.
ЮЛИАНА КОЛЕВА: Да, да, прочетохме го. Даже по този повод решихме – не само като решение на Комисията, а сега да го внесем като проект на решение на Висшия съдебен съвет, да излезе като официално становище на Висшия съдебен съвет, че трябва да се работи по законопроекта.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Не, не само, това е ясно. Въпросът е този случаен принцип, който се въвежда там, много лошо изглежда в тези отношения да не се спазва изобщо.
	
ЮЛИАНА КОЛЕВА: Значи, там има, както каза и г-н Калпакчиев, там си има принцип на прилагане на законовия нормативен акт. Знаете, аз по това време мисля, че бях в Народното събрание, когато много бързо реагирахме тогава.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Добре, колеги, приключихме по тази точка, минаваме към т. 3 – Организационни въпроси.
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Колеги, след като приключихме по двете точки, виждам, че всички сте изморени, съвсем кратко съобщение. Комисия „Публична комуникация” провежда втора поредна годишна среща на специалистите по връзки с обществеността и  кани член от Гражданския съвет, който да присъства на тази среща като една от темите, освен актуализиране на медийната стратегия, е и въвеждане на стандарт за публикуване на информация на интернет-страниците на съдилищата. И в тази връзка пак молбата ми е към г-жа Желявска, защото нямаме други представители с експертиза в тази област. Все пак е добре да присъствате, разбира се, и по желание, всеки друг, който иска от Гражданския съвет.
БОГДАНА ЖЕЛЯВСКА:  Добре, благодаря за поканата.
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Срещата е на 5 декември, петък, от 9,30 ч.
РУМЕН ГЕОРГИЕВ: Всички от Съвета да се считат поканени.
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Все пак, да кажем – в 3-дневен срок на имейла на Гражданския съвет, ако решите, че имате отношение към тази тема, може да се свържете. Освен това за следващото заседание какво решаваме, ще имаме ли декември месец заседание или няма да имаме?
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Ако нещо актуално възникне, или през м. Януари? На 18 декември Висшият съдебен съвет организира тържество по случай Коледните празници, така че чувствайте се поканени. Официално ще ви изпратим покана. 
ПРЕДС. ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ: Благодаря. 
Колеги, предлагам междувременно, ако се индикират спешни теми, тогава по електронен път да се свържем и да уточним дата за заседание. 
ПРЕДС. ДАНИЕЛА КОСТОВА: Закриваме заседанието поради изчерпване на дневния ред. 

ПРЕДСЕДАТЕЛ НА 				ПРЕДСЕДАТЕЛ НА
ГРАЖДАНСКИЯ СЪВЕТ 			ГРАЖДАНСКИЯ СЪВЕТ 
ОТ ВСС 							ОТ НПО
(П) 					 			(П)
ДАНИЕЛА КОСТОВА 			ЛЮБОМИР ГЕРДЖИКОВ

Протоколирал: И. Йосифова -
Технически сътрудник на Гражданския съвет